# data[].attributes.body
En aquest article se'ns parla sobre l'objectiu i a qui l'interessa que la població s'enganxi a les pantalles. A part de donar bastantes explicacions, utilitza arguments de psicòlegs, i respon a varies preguntes plantejades en la societat.

(Com més temps passa un usuari connectat a la xarxa, més informació detallada sobre els seus hàbits, gustos i preferències acaba exposant, ja sigui en forma de likes, comentaris o seguint determinades pàgines. Una informació que serà recopilada i organitzada mitjançant algoritmes que alimenten grans servidors, els quals transferiran la informació sobre els usuaris als clients, des de marques, organitzacions, polítics o governs que paguen milions de dòlars per mostrar productes o idees a unes audiències que estan disposades a participar.)

L'article és bastant fiable, ja que apart d'informar amb dades i dient-nos les pròpies dades que el diari pot captar de nosaltres només per entrar al seu article utilitzant un mòbil, ordinador, tauleta, etc. També posa diferents arguments i opinions de diferents psicòlegs i experts.

Sempre pot ser una fake new, però en aquest cas posa testimonis de persones especialitzades en el tema i d'autoritat, i no informa de manera col·loquial de manera que és fiable: 80%

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Una pregunta: des d’on has accedit a aquest article? La possibilitat que l’hagis vist a través de Google és del 40%; a través de la portada del diari o de l’aplicació, del 30%, per les xarxes socials, del 16%, i el 14 % restant prové via newsletter, e-mail o WhatsApp, entre d’altres. Us podem donar més xifres: un 83% de vosaltres ens llegiu a partir del mòbil, un 12% a l’ordinador i el 5% restant feu servir la tauleta. I encara en tenim més: el 53% de les que ens llegiu sou dones i el 47% restant homes. Quin control, oi?

Si ens llegeixes en aquests moments és que disposes de connexió a Internet i de ben segur que —en major o menor mesura— fas un ús habitual de les noves tecnologies, ja sigui per mantenir-te informat o bé per navegar per la xarxa. Però, qui controla el temps que dediques a aquesta navegació? Tu, i només tu? N’estàs segur? Analitzem-ho.

Google, Instagram, Facebook o WhatsApp pertanyen a grans organitzacions que juguen un paper essencial a la nostra societat. Un paper del qual en molts casos considerem que en tenim el control i el poder absolut, però és realment així? Com ens manipulen? Amb el temps, la moneda més valuosa que volen aconseguir empreses, polítics, organitzacions o països, és vendre els seus productes o idees a unes audiències vulnerables i molt segmentades: nosaltres.

"Les xarxes socials perjudiquen greument la vostra salut mental" | Foto: Unsplash

Els algoritmes que ens controlen i ens manipulen

Com més temps passa un usuari connectat a la xarxa, més informació detallada sobre els seus hàbits, gustos i preferències acaba exposant, ja sigui en forma de likes, comentaris o seguint determinades pàgines. Una informació que serà recopilada i organitzada mitjançant algoritmes que alimenten grans servidors, els quals transferiran la informació sobre els usuaris als clients, des de marques, organitzacions, polítics o governs que paguen milions de dòlars per mostrar productes o idees a unes audiències que estan disposades a participar.

Així ens manipulen per robar-nos el temps...

Anem als exemples pràctics. Una de les fórmules més clares pot ser el desplaçament automàtic, típic de les stories a Instagram o de Facebook. L’estratègia es basa a fer que l’experiència a la xarxa de l’usuari no tingui fi, i que estigui més temps connectat. Una altra? Les notificacions, una de les eines més eficaces per atraure els que no estan connectats a la aplicació i per mantenir els que ja hi són.

Altres dinàmiques que utilitzen per a la manipulació poden ser els likes o els comentaris. Rebre elogis o crítiques estimula, i fa que l’usuari es converteixi en més dependent de la resta. “Aquest és l’ham que va directament a l’alliberació de dopamina a la zona de reforç  del cervell”, explica Josep Lluís Matalí, cap de psicologia de l’Àrea de Salut Mental de l’Hospital Sant Joan de Déu de Barcelona, que ho defineix com “una xutada” que reben els pacients que atenen, d’entre 12 i 18 anys, a la unitat d’addiccions.

Josep Lluís Matalí | Foto: Jordi Play

El psicòleg alerta que es troben amb casos d’adolescents que només es mobilitzen per obtenir likes. “Es categoritzen per ser populars o no en funció del nombre de likes que reben” i prossegueix; “ens preocupen les noies, perquè per obtenir-los forcen més la imatge del seu cos, cosificant-se i creant una interacció amb els nois per aconseguir finalitats sexuals la majoria de les quals no van bé i acaben produint quadres de desajustos emocionals o d’increment d’autolesions”.

Per combatre les addiccions a les xarxes i, com ho anomenen entre ells, els hugs —els hams o algoritmes pensants perquè perpetuïs l’acció—, “el que intentem amb els adolescents és que prenguin consciència, dotar-los de capacitat crítica i de regulació, ensenyant-los a pensar”. Matalí detalla que la major part dels pacients que reben a la seva unitat són duals: tenen un trastorn mental més un trastorn addictiu a la vegada.

Les pantalles passen a ser l’element central de la vida del subjecte

Per detectar l’addicció a les pantalles, el cap de Psicologia explica que utilitzen el criteri de la greu afectació a la funcionalitat. “En població adolescent es nota en una baixada del rendiment escolar, una alteració de la dinàmica familiar i l’afectació en l’esfera interpersonal”. I com es detecta? “Quan les pantalles passen a ser l’element central de la vida del subjecte, i tot gira en funció de si puc o no connectar-me”, un fet que en cas de no produir-se, genera un quadre de síndrome d’abstinència que provoca irritabilitat, sensació d’avorriment i d’una hiperdemanda de necessitar connexió o de tenir l’aparell a mà per sentir-se bé.

Josep Lluís Matalí | Foto: Jordi Play

La pregunta del milió: A quina edat s’hauria de permetre tenir mòbil?

El doctor Matalí riu, ve amb la lliçó apresa de casa i sabia que li tocaria respondre aquesta qüestió. “Dels 0 als 6, hauria d’estar pràcticament prohibit o molt restringit, mitja hora màxim al dia i sempre supervisada, mai suplint cap activitat presencial; dels 6 als 12, una hora al dia, compartida i supervisada també pels pares, i a partir dels 12 s’ha de començar un procés de negociació, entenent que quan tu els dones el mòbil, els has d’instruir”. I com ha de ser aquesta negociació? “Et poso un símil; quan els meus fills van començar a sortir jo no els donava 100 euros i els deia 'torna a l’hora que vulguis'. Va ser un procés on vam començar amb un euro per al berenar i tornant a casa a les 19h. A poc a poc, els vaig donar més competències i llibertats. Amb el mòbil hauria de passar el mateix”.

El problema és que les tecnologies estan pensades per donar-los temps i atenció

El problema, tal com explica el psicòleg, és que molts pares donen el dispositiu pensant-se que els fills es sabran regular i no és el cas. “Amb 12 anys, el còrtex prefrontal, la zona del cervell que regula la capacitat de pensament abstracte i d’impulsivitat, encara és molt immadur”.

Josep Lluís Matalí | Foto: Jordi Play

L’ús de les pantalles durant els confinaments i quarantenes

Durant les èpoques d’aïllament domiciliari, el psicòleg alerta que “s’ha multiplicat per mil l’ús de les tecnologies”. Matalí explica que els joves han estat connectats amb el seu món de forma online i matisa: “És diferent estar connectat a una pantalla per rebre classes que estar connectat per jugar o per parlar amb els amics”. I afegeix, “d'addiccions al Word no n’he vist ni una, però als videojocs, moltes”. El psicòleg assegura que aquestes acostumen a ser masculines i, respecte a les noies, acostumen a estar més vinculades a una mala regulació d’Instagram i a les xarxes socials.

El cap de psicologia de l’Àrea de Salut Mental del Sant Joan de Déu, recorda amb alegria la tornada a l’escola com a factor determinant en un moment on les relacions i els contactes socials es trobaven molt limitats per a tothom. “Per als més joves, tornar a l’escola ha tingut uns efectes claríssims de disminució del malestar i de normalització”, una decisió saludable i clau.

En la mateixa línia s’expressa Marc Masip, psicòleg que lidera l’equip Desconect@, un centre i programa psicoeducatiu que neix per atendre addiccions a les noves tecnologies. “Hem tingut obert cada dia durant la pandèmia i estat d’alarma i hem treballat més que mai, hem contractat 16 professionals i hem obert un nou hospital a Madrid que es troba al 60% d’ocupació”.

Marc Masip | Foto: Sergi Alcàzar

L’heroïna del segle XXI

Masip considera que les pantalles i els mòbils són l’heroïna del segle XXI. El psicòleg explica que “amb el mòbil ens trobem amb una situació de màxima llibertat, sense cap tipus de coneixement sobre com fer-ne un bon ús”. La solució? Ho té clar; “lleis i instruir en l’educació i la formació”. I diu, contundent; “caldria prohibir els mòbils a l’escola”.

Espanya és el país amb més addicció adolescent d’Europa

Espanya és el país amb més addicció adolescent d’Europa. La mitjana Europea se situa al 12,7% i Espanya està al 21’3%. El psicòleg ofereix algunes dades per situar-nos en el punt on ens trobem. “Una emoticona fent un petó, mai serà un petó. El que transmetem a través del mòbil només són paraules. Demanarem matrimoni per Instagram? Ja està passant”.

Marc Masip | Foto: Sergi Alcazar

Masip explica que les addiccions als mòbils i a les xarxes socials encara no estan tipificades com a tals per l’OMS. La nomofòbia és el terme que més s’aproxima al que és l’addicció al mòbil. “Els nens d’avui dia estan hiperactius, en el sentit que si no estan amb la tauleta, estan mirant la tele o l’ordinador, jugant amb la consola o xatejant amb els amics pel mòbil”. Masip apunta que no tenen temps d’avorrir-se, “quan avorrir-se és molt positiu per tal de generar-los reflexió, pensament i potenciar la seva creativitat”.

Els adults són igual d’addictes que els adolescents

Els nens no són els únics que poden tenir problemes d’addiccions a les pantalles. “Els adolescents no tenen la consciència d'estar sense mòbil, els adults si, perquè no ho van viure com ara. El 72% dels accidents de cotxe són per mirar el mòbil o per tocar-lo, i no hi ha cap adolescent que condueixi”. El psicòleg es mostra crític amb els adults “perquè no donen un bon exemple als fills i perquè tampoc en saben fer un bon ús”.

Masip apunta que sense mòbil es pot viure, però que resulta una eina molt efectiva si és ben utilitzada: “La mala sort és que mal utilitzada, és destructiva”. Respecte a la pregunta del milió, a quina edat haurien de tenir mòbil els més petits, el psicòleg ho té clar; “no haurien de tenir xarxes socials ni mòbil fins als 16”. En la mateixa línia que el seu col·lega Matalí, el psicòleg considera que abans no estan preparats a nivell de maduresa cerebral per tenir-ne i saber-ne fer un bon ús.

Marc Masip | Foto: Sergi Alcàzar

L’univers de les xarxes socials i dels 'influencers'

“A les xarxes ensenyem la nostra millor versió o el que volem que els altres vegin o admirin de nosaltres. Tenim una necessitat de pertinença, d’admiració, que la gent ens digui que guapos que som”. Però hi ha un problema, apunta Masip, que és quan vens alguna cosa que no ets, i “això genera un alt nivell de frustració, pel que soc i pel que vull demostrar o m’agradaria ser”.

Una de les figures que d’alguna forma contribueix a les addiccions dels joves a la xarxa, són els influencers; personatges que compten amb certa credibilitat sobre una temàtica en concret (moda, estil de vida, etc.) i que per la seva presència o influència, arriben a milers d’usuaris que en segueixen el seu dia a dia. Sobre aquests, Masip en té una opinió ferma; “tenen molta influència sobre els adolescents i no pot ser que no es responsabilitzin o facin res per ajudar respecte a l’addicció i la dependència que creen”.

La solució? Una dieta digital!

"Aplicar el sentit comú, el més important i el més difícil del sentits”. Masip deixa a l’aire que estaria molt bé que al revers del mòbil poguessin sortir unes pautes per fer-ne un bon ús. “Consells com ‘dorm amb el mòbil apagat’ o per l'estil, per tal que els mateixos aparells t’indiquin com fer-ne un ús adequat”.

El psicòleg va idear i desenvolupar una dieta digital que porta a terme amb els seus pacients per tal de reduir l’ús abusiu que en molts casos es dona amb els mòbils i videojocs. Són pautes de bon ús, com ara: “dormir amb el mòbil apagat i fora de l’habitació, no utilitzar-lo al conduir o en despertar-nos, no penjar tot el que fem, intentar que no ens influeixi emocionalment el que diuen després de penjar algun post, no estar-ne pendent quan estem amb gent i no estudiar amb ell”, entre d’altres.

# data[].attributes.body
Aquesta pàgina web ens ofereix recursos i altres documents per entendre l'addicció a les pantalles. És un recull de publicacions, articles, institucions i recursos web sobre l'addicció al joc i a les noves tecnologies (com Internet, les xarxes socials, el mòbil o els videojocs).

Aquests materials reflexionen sobre la situació actual de les noves addiccions i ofereixen eines per prevenir i tractar aquestes dependències que es donen, sobretot, en els més joves.

És fiable ja que està feta per una gran organització d'autoritat política com és en aquest cas la generalitat de Catalunya. No utilitza un vocabulari molt científic ja que està enfocat a ser comprensible per el major nombre de lectors possibles. Fiabilitat: 90%

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
DIXIT Centre de Documentació de Serveis Socials

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Recull de publicacions, articles, institucions i recursos web sobre l'addicció al joc i a les noves tecnologies -com Internet, les xarxes socials, el mòbil o els videojocs-. Aquests materials reflexionen sobre la situació actual de les noves addiccions i ofereixen eines per prevenir i tractar aquestes dependències que es donen, sobretot, en els més joves. Totes les publicacions que s'hi recomanen es poden consultar als centres DIXIT.

Data: 15 de novembre de 2011

Monografies

Adès, Jean; Lejoyeaux, Michel; Ginés, María. Las nuevas addicciones: Internet, sexo, juego, deporte, compras, trabajo, dinero. Barcelona: Kairós, 2003. 300 p. (Autoayuda)
Llibre que pretén ser d'ajuda per identificar els patiments ocults i perills reals que comporten les noves addiccions, siguin al joc, compra compulsiva, treball, esport extrem, sexe o internet.

Adicción a las nuevas tecnologías en adolescentes y jóvenes. Madrid: Pirámide, 2009. 269 p. (Psicología)
Manual que analitza els riscos dels abusos de les TIC en joves i en mostra els seus efectes des de diversos punts de vista. També ofereix una alternativa terapèutica en els casos que siguin necessaris de tractament i destaca els aspectes preventius que cal treballar a l'escola i a la família.

Adolescents a Barcelona: estils de vida, àmbit educatiu i conductes relacionades amb la salut. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, Àrea d'Acció Social i Ciutadania, 2010. 93 p.
Estudi que fa un anàlisi de les relacions dels i les adolescents de la ciutat de Barcelona en els diferents territoris de sociabilitat en què transcorre la seva vida.
Versió en línia (PDF)

Baile, José Ignacio. Vigorexia, cómo reconocerla y evitarla. Madrid: Síntesis, 2005. 189 p. (Guías de autoayuda; 8)
Llibre que aporta informació per al reconeixement de la vigorèxia, és a dir, del la obsessió per tenir un cos musculós i de la percepció alterada de la figura corporal. També dóna algunes recomanacions per evitar aquest trastorn.

Castells, Paulino; Bofarull, Ignasi. Enganchados a las pantallas: televisión, videojuegos, internet y móviles. Barcelona: Planeta, 2002. 234 p. (Planeta prácticos)
Guia per a pares i educadors que tracten l'actual problemàtica de l'addicció dels joves a les noves tecnologies.

Chóliz Montañés, Mariano. Adicción al juego de azar. Buenos Aires: Deauno.com, 2008. 140 p.
Manual que pretén ser una eina de treball més per als especialistes que tracten persones addictes al joc. També està destinat a totes aquelles persones afectades per aquest tipus d'addició o per a aquelles que simplement els interessa el tema.

Esteu pantallats? [en línia]: material didàctic per treballar amb joves els usos de xats, videojocs, e-xarxes i mòbil. Barcelona: Deparatment d'Acció Social i Ciutadania, Secretaria de Joventut, 2009. 37 p.
Material didàctic que ofereix una sèrie d'activitats per a agents socials i mediadors juvenils que vulguin intervenir en l'ús dels xats, videojocs, xarxes socials i mòbils des d'una perspectiva crítica i prudent.
Versió en línia (PDF)

Pérez Díaz, Víctor; Rodríguez, Juan Carlos. La adolescencia, sus vulnerabilidades y las nuevas tecnologías de la información y la comunicación. Madrid: Fundación Vodafone España, 2008. 151 p.
Monografia on s'analitzen els riscos i les vulnerabilitat que presenten les noves tecnologies de la informació i la comunicació per als adolescents. També es donen dades dels aspectes positius d'aquestes noves eines.

El Programa de Joc Responsable de Catalunya: informe 2007-2010. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament d'Interior, Relacions Institucionals i Participació, Direcció General del Joc i d'Espectacles: Entitat Autònoma de Jocs i Apostes, 2010. 107 p.
Informe que mostra els resultats dels primers 4 anys des de la posada en marxa del programa de joc responsable a Catalunya, desenvolupat amb l'objectiu de fomentar la pràctica responsable del joc i minimitzar les possibilitats de desenvolupar una conducta de joc immoderada.

Protocol: tractament cognitivoconductual per al joc patològic i d'altres addiccions no tòxiques. Barcelona: Departament de Salut, Institut Català de la Salut, Hospital Universitari de Bellvitge, 2006. 60 p.
Protocol que inclou una descripció exhaustiva dels seus programes de tractament psicològic per a les addicions al joc patològic i a altres addiccions com la compra compulsiva o l'addicció a internet.

Psicologia de l'addicció. València: Universitat de València, 2002. 309 p. (Educació. Materials; 52)
Estudi que proporciona als lectors els coneixements més elementals per a la comprensió de la complexitat del fenomen de l'addicció des de l'àmbit de la psicologia.

Retomemos: adicciones: una propuesta para cerebrar. Bilbao: Edex, 2009. 45 p.
"Retomemos" és una proposta pedagògica que consta de cinc volums creada per a la seva aplicació a escoles i espais d'educació no formal, per tal de contribuir en el desenvolupament d'una cultura ciutadana en la població adolescent, mitjançant el desenvolupament de la competència psicosocial i l'educació en valors amb noies i nois d'educació secundària. Aquest volum és una eina per prevenir l'abús de substàncies com l'alcohol i les drogues en els adolescents.

Tisseron, Serge. Internet, videojocs, televisió... manual per a pares preocupats. Barcelona: Graó, 2006. 135 p. (Família i educació; 6)
Llibre que pretén donar resposta a les preguntes que es fan pares i mares sobre l'ús d'internet, videojocs i televisió. També es proposen pistes i advertències perquè els pares i les mares d'infants i adolescents treguin partit d'aquest ús i ho facin conjuntament.

Revistes

E- prevención: boletín informativo sobre prevención comunitaria de las drogodependencias
Publicació que conté articles relacionats amb la prevenció i la rehabilitació de les persones que són addictes, sigui a les drogues o a les noves tecnologies.

RET: Revista de Toxicomanías
Revista trimestral de toxicomania dirigida a tots els professionals del camp (psiquiatres, metges, psicòlegs, assistents socials, etc.). L'objectiu és millorar el coneixement de la realitat de les diferents malalties i dels efectes secundaris de les drogues i d'altres addiccions (jocs, compra compulsiva).
Versió en línia

Revista española de drogodependencias. Asociación Española de Estudio en Drogodependencias, AESED
Revista trimestral fundada l'any 1976. Dirigida als professionals involucrats en el tractament i prevenció de les toxicomanies i altres addiccions, inclou articles i estudis sobre epidemiologia, prevenció, tractament, promoció de la salut, la gestió i l'avaluació de polítiques i serveis, la salut ambiental, etc.
Versió en línia

Recursos web

Pantallas amigas

Portal que té com a missió promocionar l'ús segur i saludable de les noves tecnologies i el foment de la ciutadania digital responsable a la infància i l'adolescència.

Articles

Bononato Vázquez, Luis B. "Adicciones y nuevas tecnologías". A: Proyecto Hombre, Proyecto ciberadicciones, 2005.
Versió en línia (PDF)

Carbonell, Xavier. "Sobre l'addicció a Internet i al telèfon mòbil". A: Quaderns d'educació social, 2008, núm. 12; p. 91-102.

De la Puente, Maria Paz; Balmori, Alfonso. "La adicción al teléfono móvil ¿existen mecanismos neurofisiológicos implicados?". A: Proyecto Hombre, Proyecto nuevas adicciones, 2007.
Versió en línia (PDF)

"Els drets dels infants i les TIC: a debat". A: Protagonistes, ja!: perspectives de la infància i de l'adolescència, 2009, núm. 49; p. 20-30.

Flores Fernández, Jorge. "Tecnoadicciones". A: Pantallas Amigas, 2008.
Versió en línia (PDF)

Marí-Klose, Pau. "La reorganització dels temps de la vida quotidiana a les llars catalanes amb fills i filles adolescents". A: Barcelona societat: revista de coneixement i anàlisi social, 2008, núm.15; p. 35-54
Versió en línia (PDF)

Madrid López, R.I. "La adicción a Internet". A: Psicología Online, 2009.
Versió en línia

Institucions

Projecte Home Catalunya

ONG catalana per al tractament i la prevenció de les drogodependències, l'alcoholisme i les ludopaties. La seva missió és promoure la dignitat i l'autonomia de les persones mitjançant diferents línies de treball: des de l'atenció i el tractament d'aquestes addiccions fins a tasques de prevenció escolar i familiar, passant per la realització de diverses accions de sensibilització ciutadana.

Data d'actualització: 15.11.2011

# data[].attributes.attachment_link.description
Recull de publicacions, articles, institucions i recursos web sobre l'addicció al joc i a les noves tecnologies -com Internet, les xarxes socials, el mòbil o els videojocs-. Aquests materials reflexionen sobre la situació actual de les noves addiccions i ofereixen eines per prevenir i tractar aquestes dependències que es donen, sobretot, en els més joves.

# data[].attributes.body
Aquesta pàgina web està molt bé perquè ens explica que és l'addicció a les pantalles. Ofereix dades i la font d'on les ha extret. Ens explica les conseqüències que pot portar l'addicció i que fer en cas d'addicció.

(Un mal ús o abús d’Internet, xarxes socials, dispositius mòbils o videojocs pot generar comportaments addictius. Els adolescents que presenten addicció a les pantalles poden experimentar:

Ansietat

Insomni

Mal de cap

Problemes de visió

Irritabilitat

Sobrepès

Manca de concentració

Disminució del rendiment escolar )

Jo la considero fiable ja que s'explica bastant bé, ofereix serveis d'atenció, i la pàgina web està enfocada a continguts i serveis per als trastorns de conducta, de manera que saben de que parlen. Ofereix dades i la font d'on les ha extret. Fiabilitat: 90%

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Durant els darrers mesos, els joves poden haver incrementat molt considerablement l'estona que passen connectats a les xarxes. A més, l'avorriment pot haver propiciat la consolidació de noves vies d'entreteniment a través de les pantalles.

En el període d' aïllament, el dia a dia dels adolescents s'ha modificat: manca de rutines, moltes més hores a casa convivint amb la família i sense compartir relacions socials amb grups d'amics i companys... Aquest fet ha comportat molts reptes, sobretot en la gestió de l' ús de les pantalles i les noves tecnologies, que han vingut a substituir els espais de relacions comunitàries i socials exteriors. Segons una enquesta del 2018 d'ESTUDES, un de cada cinc joves de 14 a 18 anys utilitzava els dispositius mòbils de forma abusiva.

Un mal ús o abús d'Internet, xarxes socials, dispositius mòbils o videojocs pot generar comportaments addictius. Els adolescents que presenten addicció a les pantalles poden experimentar:

Tenint en compte la situació excepcional durant el confinament i la desescalada, es recomana flexibilitat, però a la vegada cal posar límits. Per això, és fonamental la confiança, la comunicació i les normes. És important seguir una rutina i uns horaris per connectar-nos. En aquest sentit, la família pot ajudar de diverses maneres:

Fer-los conèixer els riscos, beneficis i l'ús correcte dels dispositius electrònics.

Limitar el temps que es passa amb les pantalles per mitjà de la negociació. Per exemple, no fer servir les pantalles dues hores abans d'anar a dormir i, en canvi, practicar activitats relaxants (ioga, mindfulness, meditació...).

Animar els joves a realitzar tasques diferents: anar a comprar, fer deures, practicar esport a través de tutorials...

Combinar moments compartits (preparar àpats, practicar esport, jugar junts) amb moments d'intimitat, respectant espais i temps.

Ajudar els adolescents a planificar els seus plans de futur (en funció d'habilitats, motivacions, estudis...).

Ser un exemple coherent: els pares i mares són un mirall pels seus fills!

En qualsevol cas, aquelles persones que es trobin en una situació greu poden recórrer als professionals de la salut. Els experts en salut mental podran oferir una solució individualitzada en cadascun dels casos.
Referències Uno de cada cinco jóvenes de 14 a 18 años utilizan de manera abusiva las nuevas tecnologías (2018). El País.
Adolescentes, addiciones y confinamiento por COVID-19: inofmración para pacientes y familias (2020). Faros Hospital Sant Joan de Déu.
Cómo evitar que los niños se conviertan en adictos a las pantallas (2019). El País

# data[].attributes.attachment_link.description
Durant els darrers mesos, els joves poden haver incrementat molt considerablement l'estona que passen connectats a les xarxes. A més, l'avorriment pot haver propiciat la consolidació de noves vies d'entreteniment a través de les pantalles.

# data[].attributes.body
Aquesta pàgina web ens explica què és el Cannabis, la forma de consum, els efectes que produeix, els riscos, i diferents consells tant per pares, com per a joves i algunes drogues derivades.

Jo la considero una web fiable ja que és una pàgina web especialitzada en el tema de les drogues, que ofereix molta informació sobre un munt de drogues. No utilitza vocabulari especialitzat ja que està enfocat a informar a la societat.
Fiabilitat: 85%

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Índice del artículo

¿Qué es?

La cannabis sátiva: es una planta que puede llegar a medir unos seis metros de altura en las condiciones más favorables; es un vegetal dióico, es decir, que tiene plantas macho y hembra que crecen por separado.

En ambientes húmedos segrega una gran cantidad de resina, que las hace pegajosas al tacto, por lo que se dice que puede ser un mecanismo de defensa frente a la humedad ambiental.

El sexo de la planta se diferencia por el examen de las flores, las masculinas pueden apreciarse a simple vista y se agrupan en racimos, y las femeninas son casi invisibles y se agrupan en espigas.

El fruto "cañamones", tiene forma globular, de unos cinco milímetros de diámetro, que se emplea para la alimentación de las aves, y para la extracción de aceite.

Esta planta tiene alrededor de sesenta componentes, entre ellos está el THC (tetrahidrocannabinol), que es el componente más conocido y con mayor psicoactividad. La mayor parte de estos componentes se encuentra en las flores, de la planta hembra, las hojas y los tallos presentan menos cantidad. El cultivo clandestino ha desarrollado variedades hasta ahora desconocidas, denominadas de forma genérica "sinsemilla". Estas variedades tienen mucha mayor cantidad porcentual de cannabinoles que las cultivadas de forma tradicional o silvestre.

Todas las partes de esta planta contienen en mayor o menor proporción THC; esta cantidad depende de múltiples factores, especialmente de la forma de recolección y de cultivo. Los cigarrillos de marihuana consumidos en los años 70 contenían ente 5-30 miligramos de THC, aproximadamente; actualmente, debido a la variedad de la planta y la forma de cultivo, puede alcanzar hasta los 150 miligramos o el doble si hablamos de la resina, lo que supone, entre 5-10 veces más de contenido psicoactivo por cada cigarrillo de marihuana.

En función de la parte consumida y su forma de elaboración, podemos clasificar los derivados del cannabis en tres grupos que son:

Marihuana: preparado con hojas secas y flores, que contiene entre 6 y 14% de THC (actualmente en ocasiones puede superar este porcentaje).

Hachís: preparado de resina segregada por la planta de cannabis o hirviendo esta planta. Las tonalidades que presenta pueden variar dependiendo del origen de la planta (verde oscuro tirando a marrón en Marruecos, negro del Líbano y Medio Oriente, y negro como brea en Nepal). Contiene entre un 15 y un 30% de THC, dependiendo de la variedad.

Aceite de hachís: preparado mediante la destilación de la planta en disolventes orgánicos. Dependiendo de la técnica y de los aparatos empleados en la destilación puede llegar a alcanzar un 65% de contenido de THC.

Forma de consumo

Fumada o inhalada: la forma habitual de consumo de cannabis es fumado, mezclado con tabaco (hachís) o sólo (marihuana) en forma de cigarrillo , llamados porro, canuto, petardo.. también se puede fumar en pipas cortas y con cazueleta ancha llamadas hachicheros. Otra forma de consumo es con pipas de salón llamadas "argilas". El pie de estas pipas es un recipiente donde se coloca líquido con el fin de humidificar el humo para que no dañe la garganta.

Oral o ingerida: la resina es introducida en los alimentos elaborando pasteles, caramelos, etc, en ocasiones las hojas y los tallos son utilizados para la elaboración de productos destinados al consumo alimentario(tortillas, empanadas...)

# data[].attributes.attachment_link.description
Índice del artículo La cannabis sátiva: es una planta que puede llegar a medir unos seis metros de altura en las condiciones más favorables; es un vegetal dióico, es decir, que tiene plantas macho y hembra que crecen por separado.

# data[].attributes.body
Aquest bloc del Servei Psiquiatria i Psicologia Hospital Universitari Dexeus bastanta informació no només del cànnabis, sinó també d'altres drogues i addiccions.

(En casos d'alta exposició a la substància pot aparèixer ansietat, disfòria, símptomes paranoides i/o de pànic, enrogiment conjuntival, taquicàrdia, hipertensió…i en casos extrems delírium. Aquest quadre requerirà de mesures de suport i control de constants, així com del tractament simptomàtic oportú, en funció de la clínica predominant (benzodiazepines, antipsicòtics,...)

És fiable ja que ofereix maneres de contactar i de sol·licitar visita. També ens informa dels col·laboradors en l'article i utilitza un vocabulari adequat. A més a més també ofereixen informació sobre ells mateixos: Fiabilitat: 85%

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Els termes cànnabis i marihuana fan referència a les flors seques, fulles i tiges d'exemplars femella de la planta cànnabis sativa. És la forma en què més es consumeix i conté entre un 3 i un 22% de tetrahidrocannabiol (THC), component psicoactiu del cànnabis. L'haixix és la resina concentrada que es produeix a partir de les flors de la planta de cànnabis femella, i sovint és més potent que la marihuana a causa de la seva alta proporció de THC (entre 40 i 90%). Solen consumir-se per via respiratòria ben sigui fumat (barrejat amb tabac o no) o inhalat, o per via oral en menjars i begudes.

El cànnabis presenta un efecte bifàsic, amb una fase inicial d'estimulació (benestar, eufòria i augment de les capacitats de percepció) i una altra fase de sedació (amb relaxació i somnolència).

Què ocorre en la Intoxicació per cànnabis?

En casos d'alta exposició a la substància pot aparèixer ansietat, disfòria, símptomes paranoides i/o de pànic, enrogiment conjuntival, taquicàrdia, hipertensió...i en casos extrems delírium. Aquest quadre requerirà de mesures de suport i control de constants, així com del tractament simptomàtic oportú, en funció de la clínica predominant (benzodiazepines, antipsicòtics,...).

Quan parlem de dependència i abstinència al cànnabis?

El desig persistent i la necessitat de consum de cànnabis a quantitats cada vegada majors ens indica l'existència d'una dependència a la substància. Aquest consum recurrent acaba ocasionant complicacions a nivell físic, psíquic, social i laboral. Així mateix, el cessament del consum ocasiona una irritabilitat, nerviosisme, insomni, labilitat emocional, pèrdua de pes..., característics del Síndrome d'Abstinència.

Com es tracta aquesta addicció?

Tant per la desintoxicació (pal·liar l'abstinència) com per a la deshabituació (mantenir l'abstinència i prevenir les recaigudes), no hi ha fàrmacs clarament definits, limitant-se a l'ús d'ells per pal·liar la simptomatologia que aparegui a cada fase, com per exemple benzodiazepines en casos d'abstinència greu, però limitant el seu ús perllongat (per evitar nova addicció), antidepressius o antiepilèptics. Així doncs, el tractament ha de ser fonamentalment psicoterapèutic, mitjançant l'aplicació de:

Teràpia individual cognitiu-conductual: Identificació i prevenció d'estímuls i situacions que estiguin relacionats amb l'inici del consum (situacions de risc), aprenentatge de conductes incompatibles o alternatives al consum, entrenament en regulació emocional, estratègies pel maneig de situacions de pressió de grup, ansietat, frustració, tècniques de control dels impulsos, reestructuració cognitiva de pensaments distorsionats, generalització i prevenció de recaigudes, entre d'altres.

Estratègies motivacionals i psicoeducació sobre l'addicció i estadis motivacionals.

Intervenció en suport social - si es requereix (entrenament en habilitats socials, suport familiar/parella, orientació/reinserció laboral...)

# data[].attributes.attachment_link.description
Els termes cànnabis i marihuana fan referència a les flors seques, fulles i tiges d'exemplars femella de la planta cànnabis sativa. És la forma en què més es consumeix i conté entre un 3 i un 22% de tetrahidrocannabiol (THC), component psicoactiu del cànnabis.

# data[].attributes.body
Ofereix informació sobre d'on s'extreu el Cànnabis, els tipus, els efectes físics, i altres dades generals de la droga i la legalitat.

Per molt que ens digui la veritat, no és del tot fiable ja que no utilitza un vocabulari especialitzat, les frases són curtes i poc argumentades, només diuen la idea principal. Dona poca informació de tots els temes que diu que tracta. No sabem en què es basen els seus arguments, i no té pinta de que estigui fet per cap especialista. Tampoc sabem d'on ha tret la informació ni si és del tot fiable. Fiabilitat: 30%

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
“La sustancia ilícita más utilizada en el mundo”

Es una especie herbácea de la familia Cannabaceae

Fibra textil, aceite de semillas y alimento

Propiedades psicoactivas

Indica

Efecto de la Sativa es más cerebral, enérgico y creativo

Especie salvaje bastante resistente y que no requiere mayor necesidad de cuidados humanos y resiste al frio

El humo que produce la marihuana cuando se fuma es menos perjudicial para los pulmones que el del tabaco

4 verdades sobre la Cannabis

- Enrojecimiento de ojos(presión arterial)

-Aumento del ritmo cardiaco

-Sequedad en la boca

-Hambre

El cannabis no exacerba los síntomas de personas psicóticas

La legalización de la marihuana reduce la incidencia de suicidios

No está penado ni con cárcel ni con multa el consumo personal, exclusivo, en privado.

La tenencia o posesión de drogas en lugares públicos, aún si son para consumo personal y exclusivo, también está sancionada.

El consumo de drogas en lugares públicos NO puede ser sancionado con presidio (cárcel), pero SI puede ser sancionado con multa de entre una y diez UTM

Regiones ecuatoriales, zonas tropicales

1.06% las probabilidades de sufrir un accidente automovilístico

Menor THC

# data[].attributes.attachment_link.description
“La sustancia ilícita más utilizada en el mundo” Es una especie herbácea de la familia Cannabaceae Fibra textil, aceite de semillas y alimento Propiedades psicoactivas Introducción TIPOS El efecto de indica es más físico, centrado más en el cuerpo, a lo que en inglés se le llama

# data[].attributes.body
Aquest Prezi ens informa de com afecta aquesta droga tant potent al nostre sistema nerviós, en què consisteix la morfina, i també en l'àmbit laboral, social i familiar. També ofereix solucions per disminuir l'addicció

A diferència de l'altre prezi, aquest ofereix més informació i  amb un vocabulari més científic i adequat. És més fiable ja que dona explicacions més ben argumentades. Però, en aquest tampoc sabem d'on ha tret la informació.

Fiabilitat: 70%

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La morfina es una potente droga opiácea usada frecuentemente en la medicina como un analgésico.

2 La morfina es un alcaloide fenantreno del opio, siendo preparado el sulfato por neutralización con ácido sulfúrico. Es una sustancia controlada, opioide agonista utilizada en pre medicación, anestesia, analgésia, tratamiento del dolor asociado a la isquemia miocardica y para la disnea asociada al fracaso ventricular izquierdo agudo y edema pulmonar. Es un polvo blanco, cristalino, inoloro y soluble en agua.

La adicción a los opiáceos es una enfermedad crónica, como las enfermedades del corazón o la diabetes. Una enfermedad crónica es una condición médica que dura toda la vida. No puede ser curada, pero puede ser manejada. Una persona que sufre de adicción puede volver a llevar una vida saludable y productiva.

En este trabajo investigamos acerca de la morfina.

Informaremos todo acerca de esta droga muy potente, ya sea saber en qué consiste, como afecta nuestro sistema nervioso, y también como influye en el ámbito, laboral, social y familiar.

Posible desarrollo de náuseas y vómitos con dosis relativamente pequeñas que ocurren debido a la irritación de los intestinos y el sistema de quimiorreceptores de vértigo que ocurren durante la sedación.Tambien Se eleva el funcionamiento del sistema urinario,Aumenta el funcionamiento de los músculos lisos, la reactividad de los bronquios y Puede ocurrir un espasmo .

Logramos concluir junto a mi compañera que la morfina es una droga muy potente y altamente peligrosa para la salud usada en exceso al igual que cualquier otra droga afectan directamente al sistema nervioso y también dimos a conocer las diferentes formas para curar esta adicción

Disminución del tamaño de la pupila a través de los nervios craneales (miosis); sedación, sentimiento de paz, euforia, posible aparición de alucinaciones agradables o terroríficas, liberación de la hormona antidiurética y una disminución en la micción; Disminución de la temperatura corporal, disminución del nivel de conciencia, sensación de calor y somnolencia.

# data[].attributes.attachment_link.description
Efectos de la morfina ¿como afecta en el ámbito familiar? ¿Como afecta en el ámbito social? ¿Que es la morfina ? ¿Como afecta en el ámbito laboral ? La morfina es una potente droga opiácea usada frecuentemente en la medicina como un analgésico. 2 La morfina es un alcaloide

# data[].attributes.body
Aquesta pàgina web ens informa de la morfina, però en el seu us mèdic. Ens expliquen què és el tractament amb morfina, per què es realitza, en que consisteix, la preparació que utilitzen pel tractament i les cures després de la intervenció. No ens explica el seu ús únicament com a droga.

No utilitza un vocabulari científic complicat, i les paraules que podrien resultar una mica dificultoses d'entendre les explica, però el que intenta no es informar a altres metges, sinó a la població. Jo crec que és bastant fiable ja que, apart de que ofereix diferents mètodes de contacte i assistència, i de col·laborar amb el ministeri de ciència i innovació, està disponible en diferents països estrangers.

Fiabilitat: 80%

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Tratamiento con morfina: qué es, síntomas y tratamiento | Top Doctors

¿Qué es el tratamiento con morfina?

Consiste en un tratamiento que se realiza para reducir el dolor de moderado a fuerte. La morfina tan solo se utiliza para rebajar un dolor tan fuerte que no se puede controlar con el uso de otros medicamentos analgésicos. La morfina es un tratamiento muy fuerte, de la familia de los opiáceos, y se utiliza para tratar el dolor intenso, para mejorar la respiración y evitar la sensación de ahogamiento y para ayudar a controlar la ansiedad. La morfina pertenece a la familia de medicamentos llamados analgésicos opiáceo, también llamados narcóticos. Es un medicamento efectivo para proporcionar confort a los pacientes terminales. Funciona al cambiar la manera en que el cerebro y el sistema nervioso responden al dolor.

¿Por qué se realiza el tratamiento con morfina?

La principal razón de la utilización de la morfina es para distorsionar la percepción de la mente sobre el dolor. El tratamiento con morfina se realiza cuando el dolor es tan fuerte que no hay ningún otro tratamiento que pueda frenar el dolor. Cuando la morfina se instala en nuestro cuerpo provoca diversos efectos: reduce la tasa de respiración y la frecuencia cardíaca, además de relantizar el funcionamiento del cerebro.

¿En qué consiste el tratamiento con morfina?

Este analgésico actúa sobre los receptores que se encargan de administrar el dolor al sistema nervioso: los receptores opioides. Estos reaccionan muy bien a los compuestos naturales, como las endorfinas, en este caso, por ello la morfina intenta parecerse a estos compuestos y bloquea los mensajes de dolor al cerebro. Cuando la morfina llega a estos receptores, se transmite el efecto analgésico a través de una cascada de proteínas G, el método más común de señalización de las células. Estas proteínas aumentan la conducción en los canales de potasio, la disminuyen en los de calcio e inhibe la adenilato ciclasa. Todos estos cambios mitigan el dolor.

Se utiliza para cambiar la percepción de la mente sobre el dolor.

Preparación para el tratamiento con morfina

Antes de utilizar la morfina como tratamiento debe saber si padece alguna de las siguientes enfermedades. Si es así su médico le realizara un control especial.

Lesión cerebral.

Bajada de tensión arterial (hipotensión).

Asma crónica.

Presión intracraneal aumentada.

Historial de dependencia a las drogas.

Secreción deficiente de tiroides (hipotiroidismo).

Trastornos intestinales tales como inflamación intestinal grave.

Ritmo cardiaco rápido (taquicardia supraventricular).

Disfunción de la vesícula biliar.

Hipertrofia prostática o estrechamiento del conducto uretral (estenosis uretral).

El abuso de la morfina puede provocar dependencia y tolerancia a esta. De la misma manera la interrupción de golpe del tratamiento, si usted tiene dependencia física a la morfina puede precipitar en un síndrome de abstinencia. También pueden existir síntomas de abstinencia después de la administración de un antagonista opiáceo (naloxona o naltrexona) o de un agonista/antagonista (pentazocina). Su médico tendrá especial precaución al administrarlo en pacientes muy jóvenes, pacientes de edad avanzada, muy debilitados o con insuficiencia renal o hepática, que pueden ser más sensibles a los efectos de la morfina.

Cuidados tras la intervención

Aunque el uso de la morfina puede provocar efectos secundarios, no impide su uso ni consumo. Pero en todos los casos debe realizarse un diagnóstico concreto de su causa. Por otro lado, si padece alguno de los siguientes síntomas informe a su médico.

Dolor de cabeza

Mareos

Aturdimiento

Cambios de humor

Por otro lado existen otros tipos de efectos secundarios más graves. Si padece alguno de los siguientes síntomas, llame a su médico inmediatamente o vaya a urgencias.

Convulsiones

Respiración lenta

Largas pausas entre respiraciones

Dificultad para respirar

Agitación, alucinaciones (ver cosas o escuchar voces que no existen), fiebre, sudoración, confusión, ritmo cardiaco rápido, temblores, espasmos o rigidez muscular intensa, pérdida de coordinación, náusea, vómitos o diarrea

Náusea, vómitos, falta de apetito, debilidad o mareos

Incapacidad para lograr o mantener una erección

Menstruación irregular

Menos deseo sexual

Picazón

Sarpullido

Urticaria

Este sitio web utiliza Cookies propias y de terceros para recopilar información con la finalidad de mejorar nuestros servicios, para mostrarle publicidad relacionada con sus preferencias, así como analizar sus hábitos de navegación. El usuario tiene la posibilidad de configurar sus preferencias AQUI.

# data[].attributes.attachment_link.title
Tratamiento con morfina: qué es, síntomas y tratamiento | Top Doctors

# data[].attributes.attachment_link.description
Tratamiento con morfina: qué es, síntomas y tratamiento | Top Doctors Consiste en un tratamiento que se realiza para reducir el dolor de moderado a fuerte. La morfina tan solo se utiliza para rebajar un dolor tan fuerte que no se puede controlar con el uso de otros medicamentos analgésicos.

# data[].attributes.body
És un article d'una revista de neurologia en el que se'ns explica els efectes de la morfina en la plasticitat cerebral, ofereix una versió resumida, i el mateix fragment en una versió més extensa amb més informació.

Utilitza un vocabulari científic adequat i explica algunes paraules. Ofereix el text també en anglès dintre de la mateixa pàgina web. A més a més, aquest article conté una àmplia bibliografia amb més de 40 enllaços diferents, cosa que he trobat a faltar en altres recursos.

Fiabilitat: 85%

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Introducción Desarrollo Estructura y receptores opiáceos Efectos de la morfina sobre la plasticidad cerebral neonatal Efectos de la morfina sobre la plasticidad cerebral en el adulto Conclusiones Financiación Conflicto de intereses

El uso de analgésicos opioides (morfina, codeína y análogos) tiene una larga historia en la clínica para tratar el dolor crónico, y actualmente los opioides endógenos se han localizado en neuronas de las regiones cerebrales de respuesta nociceptiva. Pero utilizados por sus efectos placenteros, afectan el comportamiento y tienden a consumirse en exceso, constituyendo un problema social grave extendido en todo el mundo. Los opioides activan a 3 tipos de receptores (mu, delta y kappa) en el sistema dopaminérgico, principalmente al núcleo accumbens (NAc), en donde la densidad de las espinas dendríticas (sitios postsinápticos en donde se localizan los receptores) se altera. También hay una relación con la plasticidad de las espinas dendríticas durante el desarrollo del sistema nervioso que es clave en el adulto para la captación de los efectos adictivos y otros comportamientos como el miedo o la toma de decisiones.

Son varias las teorías del porqué una persona llega al estado de adicción. Para el filósofo francés Deleuze, las adicciones son procesos de situaciones y de interacción, que cambian y alteran el cuerpo; a la vez, provocan un cambio en la producción del deseo y de la vida misma. Otras proporcionan un enfoque neurobiológico, que evidencian cambios a largo plazo por la exposición a las drogas en los diferentes sistemas neurales. La teoría de la sensibilización al incentivo intuye que la exposición a una sustancia potencia la señalización de los circuitos de recompensa, pareándola con el comportamiento, y puede ser dependiente de la vía de administración de la droga.

La estructura química de la morfina (alcaloide fenantreno del opio) y sus derivados metabólicos se encuentra relacionada con los efectos observados a nivel clínico (analgesia y efectos secundarios) y con la capacidad de atravesar la barrera hematoencefálica. Sus derivados principales, la morfina-6-glucurónido y la morfina-3-glucurónido, son altamente hidrófilos, sin embargo, la morfina-6-glucurónido es la única que puede penetrar la barrera hematoencefálica, siendo su efecto analgésico más potente que el del fármaco original y la morfina-3-glucurónido. Mayer y Liebeskind (1974) observaron que la estimulación eléctrica de la sustancia gris periventricular y central del cerebro de la rata, así como de las partes del cerebro medio, provoca analgesia profunda, la cual podía ser bloqueada por la naloxona (antagonista opioide). Esta respuesta de la sensibilidad a la naloxona implica la liberación de derivados opioides (encefalinas y endorfinas) endógenos en el cerebro. Se reconocen 3 familias de receptores a opioides: mu, delta y kappa; de estos, los mu son importantes clínicamente, ya que se encuentran relacionados con la acción de la morfina. Mu pertenece a la familia de los receptores acoplados a proteína G, receptores que en humanos se han asociado a varios efectos secundarios del consumo de opiáceos, como alteraciones en el sistema respiratorio y la adicción a este tipo de sustancias. Perez-Aguilar et al. (2013) presentan un diseño computacional de la expresión y caracterización de una variante soluble en agua de los receptores acoplados a proteína G, del receptor opioide mu, implicado en el dolor y la adicción. Estos investigadores utilizan la comparación atomizada de la estructura del dominio transmembranal de los receptores acoplados a proteína G conocidos. Encuentran que la variante comparte características estructurales y funcionales relacionadas con el receptor mu humano nativo, incluyendo la estructura secundaria helicoidal y su afinidad comparable a la naltrexona. Los receptores opiáceos tienen una implicación importante de neuroprotección y cardioprotección del receptor delta. La regulación positiva de la expresión y activación del receptor aumenta la tolerancia al estrés neuronal mediada por hipoxia/isquemia. La actividad de la señal delta-delta es dependiente de la duración y la severidad del estrés, mediante diferentes mecanismos y niveles, para preservar la supervivencia neuronal, la estabilización de la homeostasis, el aumento de la señalización de supervivencia de las proteínas que regulan la apoptosis (PKC, ERK, Bcl-2) y su capacidad antioxidante. No sucede así en las neuronas del hipocampo debido a la baja distribución de este tipo de receptores.

La exposición prenatal temprana a la morfina confiere alteraciones funcionales y estructurales del sistema nervioso. Si es administrada en los primeros 7 días posnatales, en la rata acelera el proceso de neuronas apoptóticas en regiones para el procesamiento sensorial (corteza) y para la memoria emocional (amígdala). Aunque regiones implicadas en las funciones de aprendizaje y el procesamiento autónomo y nociceptivo: hipocampo, hipotálamo y sustancia gris periacueductal, respectivamente, no se afectan. Otros estudios contradicen el efecto de la administración repetida de morfina sobre diversas áreas cerebrales, donde se observan cambios en la plasticidad de las espinas dendríticas; o en los factores que modulan el proceso de la plasticidad cerebral. El factor neurotrófico derivado del cerebro es uno de estos elementos que se encuentran involucrados en la plasticidad cerebral de diversas áreas cerebrales como el hipocampo y los núcleos caudado-putamen y NAc, cuyos cambios están relacionados con la conducta del consumo de drogas, como la morfina. Tal parece que la homeostasis del glutamato (Glu) es un punto central en la dinámica de los niveles sinápticos y extrasinápticos, cuyo impacto se centra en los circuitos de la corteza prefrontal y el NAc, en donde posterior al uso repetido de drogas se presenta un incremento en la liberación de Glu. También se ha reportado un cambio significativo en la expresión de proteínas postsinápticas, asociadas a los cambios en la densidad de espinas y filopodia de las dendritas de la corteza frontal y del NAc en ratones machos (BALB/c) sometidos a administración crónica (2 meses) de morfina. Solo cuando las dosis de morfina son mínimas y agudas (1 o 10mg/kg) durante los periodos posnatal de crecimiento sináptico acelerado (P7, P15, P20) en la rata albina no inducen apoptosis ni cambios en la densidad de las espinas dendríticas de las células piramidales de la capa 5 cortical. Aunque estos datos no prueban directamente apoptosis neuronal en los niños expuestos a los opioides, se requieren nuevas investigaciones sobre las vías de señalización implicadas en este tipo de sujetos en el tratamiento del dolor. En el presente, las observaciones hechas en roedores argumentan sobre los efectos neurotóxicos de la exposición prolongada de morfina durante el periodo de crecimiento cerebral.

Si bien la morfina se utiliza en el tratamiento del síndrome doloroso, sobre todo en los pacientes de cáncer avanzado con dolor crónico de moderado a severo, y debido a su amplia disponibilidad, sus características farmacocinéticas y farmacodinámicas, su bajo costo de producción y su evidente efectividad, su administración repetida ocasiona dependencia y tolerancia. En el cerebro del adicto ocurren cambios que provocan la pérdida de control sobre su conducta de consumo incluso cuando experimenta las consecuencias físicas y psicosociales. Cuando la exposición a la morfina es en el periodo prenatal, puede aumentar la vulnerabilidad al miedo relacionada con la memoria de reconocimiento espacial y trastornos neuropsiquiátricos en la edad adulta debido a alteraciones en la plasticidad sináptica del hipocampo. La morfina aumenta las proteínas involucradas en la apoptosis, la proapoptótica caspasa-3, Bax y antiapoptótica (Bcl-2) en la corteza y en el NAc, así como la reorganización de las conexiones sinápticas (plasticidad estructural) en los circuitos cerebrales de recompensa (amígdala basolateral, área tegmental ventral y NAc). Pero también se reducen la arborización dendrítica y la densidad de las espinas dendríticas de las neuronas piramidales de la corteza visual en ratas expuestas crónicamente a la morfina. Estos cambios en la conectividad también regulan la dinámica espacial y temporal de la transmisión excitatoria glutamatérgica, la cual se ve involucrada en diversas condiciones fisiológicas y patológicas como el aprendizaje, la memoria, la plasticidad neuronal, las emociones y la mediación de la conducta adictiva. Aunque todas las drogas adictivas provocan aumentos de dopamina (DA) en el cuerpo estriado, los primeros cambios neuroadaptativos se detectan en 2 de sus receptores (D1R y D2R) que se expresan en las neuronas espinosas. Los D2R se consideran inhibidores, ya que limitan la liberación de DA, y además explica que la disminución de D2R se deba a una reducción de los efectos placenteros de la droga. El equilibrio de D1R y D2R posibilita el funcionamiento correcto de la vía DA, por lo tanto, la activación de D1R es crítica en las modificaciones fisiológicas neuronales, ya que su hiperestimulación, inducida por el consumo de la droga, da origen a las conductas adaptativas propias de la adicción. Ambos receptores (D1R y D2R) son coexpresados con los receptores de Glu en las espinas dendríticas. La interacción indirecta de ambos tipos de receptores (receptor de Glu y D1-2R) son la base molecular por la cual la DA modula la transmisión del Glu y controla la plasticidad del cuerpo estriado y el comportamiento inducido por las drogas de abuso. Hay evidencias de que la modulación recíproca de ambas vías (Glu y DA) puede incrementar la complejidad en el entendimiento de la señalización sináptica del sistema estriatal y el sistema límbico, lo que permite reconocer la importancia para la inducción de señales inducidas por las drogas, la plasticidad y la conducta, por la alteración que produce la morfina en la plasticidad sináptica (dendritas y espinas dendríticas) de regiones del cerebro implicadas en incentivo motivación y recompensa (NAc). La importancia de esta alteración es debida a que la mayoría de las espinas reciben información excitatoria en donde se localiza la densidad postsináptica, que incluye a los receptores, los canales de señalización y las moléculas para la actividad y plasticidad sináptica. Las espinas ofrecen un compartimento cerrado que permite un rápido cambio en las concentraciones de las moléculas de señalización, tales como el calcio, y por lo tanto, hacer posibles respuestas eficientes. Así, la exposición prolongada a las drogas, incluyendo la morfina, altera la morfología de las dendritas y espinas de las neuronas en regiones del cerebro asociadas con incentivo motivación, recompensa y aprendizaje. Además, inducida por drogas, la plasticidad estructural se altera a largo plazo incluso después de la suspensión del tratamiento, lo que evidencia que las drogas de abuso producen una persistente reorganización de patrones de conexiones sinápticas en estas regiones del cerebro.

El sistema nervioso central en general, y el límbico en particular, se habitúan rápidamente a la presencia de opiáceos; el exceso en su consumo produce alteración de la neuroplasticidad sináptica, en particular de los sitios postsinápticos, las espinas dendríticas, que modifican su densidad. Esta alteración durante el desarrollo cerebral del sistema límbico, en especial del sistema dopaminérgico, tendrá un efecto persistente en la reorganización de los patrones de conexiones sinápticas en las áreas cerebrales que regulan funciones de incentivo motivación, recompensa y aprendizaje en la vida adulta. Por lo tanto, serán necesarios experimentos diseñados para mitigar la capacidad negativa de la droga para recuperar la plasticidad en las sinapsis.

UNAM-PAPIIT-IN201613 y CONACyT CB/2013/178841.

Los autores declaran no tener ningún conflicto de intereses.

Entre las drogas más empleadas se encuentran opiáceos como la morfina, cuyo abuso se ha extendido en los Estados Unidos y México, entre otros países. La adicción a la morfina se expresa como un trastorno crónico, que afecta al comportamiento, donde las asociaciones aprendidas que se desarrollan entre el sustrato consumido y el medio ambiente en el que se consume evocan la sensibilización a la sustancia, y al parecer, es provocada a través de los procesos de comportamiento condicionados. Back et al. (2009) reportan diferencias de género en el uso de fármacos opioides, siendo los hombres a quienes se les prescriben con mayor frecuencia (91,7 vs. 77,8%), pero además los usan en combinación con el alcohol. Aunque las mujeres son más propensas a acumular medicamentos no prescritos con la finalidad de mejorar su eficacia contra el dolor (38,8 vs. 20,0%), también su consumo se asocia a alteraciones de la conducta. Los opioides han sido empleados en el tratamiento de diversos signos y síntomas, como el dolor, la diarrea y la tos. También han sido utilizados debido a sus efectos subjetivos, los mismos que han contribuido al abuso de estas sustancias, constituyendo un problema social en extremo grave extendido por todo el mundo. Los efectos terapéuticos y subjetivos de los opiáceos evidencian la activación de un sistema endógeno y sus receptores específicos a estos elementos, los cuales se distribuyen en el sistema nervioso central y periférico.

# data[].attributes.attachment_link.title
Efectos de la morfina en la plasticidad cerebral | Neurología

# data[].attributes.attachment_link.description
IntroducciónLa morfina, como otros opiáceos y las drogas de abuso, tiene la

# data[].attributes.body
Per acabar, he escollit parlar de l'alcohol ja que quan algú et parla de drogues, penses abans, per exemple en la cocaïna, que no pas en l'alcohol, que és la droga més consumida i acceptada socialment.

Aquesta pàgina web de la generalitat de Catalunya ens ofereix informació sobre els riscos de prendre alcohol, els tractaments, prevenció, consells i recomanacions entre d'altres. També ofereix 4 vídeos explicatius sobre identificar quan beus massa, que passa quan vols deixar de consumir però no pares acceptant les conseqüències, etc.

Jo la considero fiable ja que està feta per una gran autoritat (la generalitat de Catalunya). Està explicat d'una manera que no utilitza un lèxic científic, ja que si ho fes, es reduiria la quantitat de gent que podria entendre a la perfecció els avisos, ajudes, i informació que ens vol donar. Fiabilitat: 90%

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
De vegades, quan es parla de drogues només es pensa en la cocaïna i l'heroïna, però no en l'alcohol, que és la droga més consumida i acceptada socialment. El consum excessiu i habitual d'alcohol perjudica el fetge i el pàncrees, causa gastritis i úlceres d'estómac, desnutrició i trastorns al sistema nerviós. Pot augmentar el risc de tenir lesions, agreujar problemes físics, psíquics i socials, i pot perjudicar les relacions familiars i laborals. A més, pels mecanismes de tolerància i neuroadaptació cerebral, aquest consum pot derivar a mitjà i llarg termini en dependència de l'alcohol o alcoholisme. Per evitar l'aparició de problemes associats al consum d'alcohol es recomana en general beure'n menys i sempre per sota dels nivells considerats de risc.

El sistema sanitari de Catalunya disposa de professionals de salut formats per prevenir i detectar precoçment els problemes amb l'alcohol i també professionals especialitzats que, des dels centres d'assistència i seguiment, poden tractar i ajudar les persones amb dependència de l'alcohol, i també els familiars.

# data[].attributes.attachment_link.description
De vegades, quan es parla de drogues només es pensa en la cocaïna i l'heroïna, però no en l'alcohol, que és la droga més consumida i acceptada socialment. El consum excessiu i habitual d'alcohol perjudica el fetge i el pàncrees, causa gastritis i úlceres d'estómac, desnutrició i trastorns al sistema nerviós.

# data[].attributes.body
Aquesta imatge interactiva parla sobre la manipulació que exerceixen els mitjans de publicació, el coma etílic, alguns mites entre altres curiositats i efectes. També ens parla de la llei de diferents llocs i de consells per dir NO.

No es pot considerar gaire fiable ja que l'autor no és ningú d'autoritat o especialitzat en el tema, que nosaltres sapiguem, ni tampoc exposa les fonts d'on ha tret la informació. El contingut està exposat de manera col·loquial i no analitza la informació. Les explicacions són molt simples i no està del tot actualitzat.
Conté un total de 9 subapartats, però no explica la informació que m'esperava.

Explica només informació bàsica: 20% fiable

# data[].attributes.body
Aquest Prezi ens parla de de l'alcohol com un depressor del Sistema Nerviós Central que redueix la capacitat de la persona per pensar de forma racional y distorsiona la seva capacitat de seny.

Ens parla de la ruta metabòlica que segueix l'alcohol quan es consumeix dient que no té res a veure amb el procés digestiu normal. Ingressa molt abans en el nostre sistema que altres substancies. I de la ruta de l'alcohol en el nostre organisme, també d'alguns mites interessants i els riscos que comporta per exemple al volant.

No sabem si qui la fet és algú especialitzat en el tema ni d'on ha tret la informació. Però a diferència de la imatge interactiva ens explica les coses utilitzant un vocabulari més adequat i ofereix altres recursos com imatges i vídeos explicatius que defensen i ajuden a entendre els seus arguments. Analitza la informació que ens ofereix i està ben explicat. Això sí, caldria posar d'on ha tret la informació, sobretot en el cas dels mites.

Fiabilitat: 80%

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
En el siguiente vídeo podemos observar la cantidad de actividades con las que los jóvenes se pueden divertir hoy en día SIN ALCOHOL, organizadas por OBJETIVO 0.0, uno de los muchos proyectos del CAID aquí en Getafe.

El alcohol contribuye en la gravedad de las lesiones, es decir, tras un accidente de tráfico, el ocupante de un vehículo que se encuentre bajo los efectos del alcohol tiene tres veces más posibilidades de padecer lesiones mortales que quién esté libre de alcohol, a igual severidad y circunstancias del accidente.

VER

De esta forma se expulsa menos del 2% de alcohol, cantidad insuficiente para disminuir el nivel de alcoholemia.

La injusticia de que muchas personas mueran al volante por culpa de irresponsable ha inspirado a cantantes como Porta en algunas de sus obras. Adiós Mamá, habla precisamente de esto, de como personas que no buscaban problemas han muerto al salir a la carretera por culpa de irresponsables que conducían borrachos.

Existen también muchos anuncios de la DGT que nos previenen de igual manera sobre el alcohol al volante.

Ni la ducha ni el café disminuye un el alcohol en sangre y, por tanto, seguiremos estando ebrios aunque nos sintamos más despiertos o despejados.

El alcohol es un depresor del sistema nervioso y, por tanto, reduce la capacidad de realizar cualquier actividad.

Existen muchísimos factores que afectan a nuestra reacción ante el alcohol: el peso, la proporción de agua y grasa, la hora del día, el estado de ánimo, la bioquímica del organismo...

El alcoholímetro mide siempre igual el alcohol, aunque haya otras sustancias en la boca.

El alcohol es un depresor del Sistema Nervioso Central. Reduce la capacidad de la persona para pensar de forma racional y distorsiona su capacidad de juicio.

La ruta metabólica que sigue el alcohol cuando se consume no tiene nada que ver con el proceso digestivo normal. Ingresa mucho antes en nuestro sistema que otras sustancias.

# data[].attributes.attachment_link.description
¡META! EL ALCOHOL AL VOLANTE II SU GRANITO DE ARENA En el siguiente vídeo podemos observar la cantidad de actividades con las que los jóvenes se pueden divertir hoy en día SIN ALCOHOL, organizadas por OBJETIVO 0.0, uno de los muchos proyectos del CAID aquí en Getafe. EL ALCOHOL