# data[].attributes.body
Maapallo ja muut Aurinkokunnan planeetat syntyivät noin 4,5–4,7 miljardia vuotta sitten. Aluksi kuuma Maa koostui sulasta kiviaineksesta, laavasta. Vähitellen pintaosa jähmettyi kiinteäksi ja kovaksi kivikuoreksi. Maalle muodostui ilmakehä tulivuorenpurkauksista vapautuneista kaasuista.

# data[].attributes.body
Vanhimmat elämän merkit ovat noin 3500 miljoonaa (3,5 miljardia) vuotta vanhoja. Maapallon ensimmäisiä eliöitä olivat esitumaiset arkit ja bakteerit . Arkit sopeutuivat elämään vaativissa olosuhteissa esimerkiksi kuumissa, happamissa ja suolaisissa ympäristöissä.

# data[].attributes.body
Elämän synty oli ottanut ensimmäisen askeleensa, kemiallisen evoluution. Alkumaapallon aikana meteoriittipommitus, jatkuva salamointi ja Auringon UV-säteily saivat aikaan monimutkaisia kemiallisia yhdisteitä.

# data[].attributes.body
Esitumallisilla eliöillä eli bakteereilla ja arkeilla tumaa ei ole. Niiden perintöaines on solulimassa muiden soluelinten joukossa.

# data[].attributes.body
Yhteyttämisessä kasvisolujen viherhiukkaset ottavat energiaa Auringon valosta ja muuttavat sen avulla vettä ja hiilidioksidia sokeriksi ja hapeksi. Vesi (H2O) nousee kasvin juurista lehtiin. Auringon säteilyenergia hajottaa vesimolekyylit ja vapauttaa elektroneja. Yhteyttäminen tapahtuu kasvisolun viherhiukkasissa.

# data[].attributes.body
Tumallisten uskotaan kehittyneen esitumallisesta eliöstä, mutta ei ole selvää, miten ja milloin nykyiset kunnat ovat syntyneet. On väitetty, että olisi olemassa nanobeja tai nanobakteereja, jotka ovat huomattavasti bakteerejakin pienempiä, viruksen kokoisia, mutta tätä ei ole kyetty todistamaan.

# data[].attributes.body
Otsonikerros merkitsee ilmakehän otsonia sisältävää kerrosta, joka suojaa maapalloa Auringon vaaralliselta ultraviolettisäteilyltä. Maapallon ilmakehä voidaan jakaa neljään eri kerrokseen: troposfääriin, stratosfääriin, mesosfääriin ja termosfääriin.

# data[].attributes.body
Monisoluinen eliö on eliö, joka koostuu useammasta kuin yhdestä solusta. Kaikki eläimet ja versokasvit ovat monisoluisia. Myös sienistä ja levistä suuri osa on monisoluisia.

# data[].attributes.body
Suvullinen lisääntyminen tarkoittaa lisääntymistä sukusolujen avulla, toisin kuin esimerkiksi suoralla solunjakautumisella tai itiöiden kautta. Suvullisen lisääntymisen etuna on, että se lisää perimän monimuotoisuutta. Se koostuu sukusolujen jakautumisesta ja hedelmöittymisestä.

# data[].attributes.body
Selkärangattomat (Invertebrata) ovat eläimiä, joilla ei ole sisäistä tukirankaa eli selkärankaa. Selkärangattomat ei ole taksonominen ryhmä.

# data[].attributes.body
Kambrikauden lajiräjähdyksellä tarkoitetaan eläinlajiston nopeaa monimuotoistumista verrattain lyhyessä ajassa. Sen aikana syntyi myös eläinkunnan suurin ja monimuotoisin pääjakso – niveljalkaiset, johon lukeutuu 80 prosenttia kaikista maailman eläinlajeista.

# data[].attributes.body
Selkärankaisiin eläimiin kuuluvat kalat, sammakot, matelijat, linnut ja nisäkkäät. Selkärankaisilla on selkäranka, sisäinen tukiranka. Monet selkärankaiset ovat suuria eläimiä, mutta päästäinen painaa vain muutamia grammoja.

# data[].attributes.body
Kala on yleisnimitys vedessä eläville, kiduksilla hengittäville, selkärankaisille eläimille. Ennen kaloja pidettiin yhtenä selkärankaisten luokkana

# data[].attributes.body
Sammalet ovat kasvikuntaan kuuluvan versokasvien joukon toinen alakunta putkilokasvien ohella. Ne eivät kuitenkaan ole monofyleettinen ryhmä. Sammalet ovat rakenteeltaan yksinkertaisia ja pienikokoisia itiökasveja, joilla on hyvin pienet lehdet tai ei varsinaisia lehtiä lainkaan.

# data[].attributes.body
Sanikkaiset ovat siemenkasvien ohella toinen putkilokasvien alakuntaan kuuluvista kaarista. Sanikkaiset ovat vanhimpia ja kehitystasoltaan matalimpia putkilokasveja.

# data[].attributes.body
Sammakkoeläimet on selkärankaisten eläinten luokka. Ne ovat puolittain vesieläimiä ja niiden kehitykseen kuuluu vedessä elävä, kiduksilla hengittävä toukkavaihe. Sammakkoeläimet ovat vaihtolämpöisiä.