# data[].attributes.headline
Аналіз поезії

# data[].attributes.subject
Аналіз поезії

# data[].attributes.body
Місто (споруди, тротуари) заполонили навколишній простір, люди маленькі та непомітні ("людей ковтає метрополітен..."),("химери"), вони такі ж сірі, як "сірий тротуар...", вони зливаються з містом, воно їх поглинає. Але серед цієї купи сірості є  "щось" яскраве, неповторне, ("червоний зонтик" - індивідуальність, яка живе не за правилами), що заставляє всіх оглянутись  і замислитись.
Тема: зображення великого міста, його внутрішнього життя;
Ідея: засудження "сірості" в житті людини

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ВОСМКТ Великоандрусівської сільської ради

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
ліна костенко

# data[].attributes.attachment_link.title
Ліна Костенко "Дощ полив"

# data[].attributes.headline
Лексичний матеріал для творчої роботи

# data[].attributes.subject
Лексичний матеріал для творчої роботи

# data[].attributes.body
Синоніми - д. дощовиця, моква; (як з відра) злива, (з громом) гроза; (дрібний з туманом) мряка, мжичка, мигичка, мрячка; (дощова погода) сльота, д. плюта; (питань) потік, град; дощик, дощичок.

Споріднені слова - дощовий, дощовик, дощити, дощувати, дощик, дощичок, дощовийти

Дієслова: іде, ллє, хлющить, дріботить, скаче, періщить, мрячить, падає

Прикметники: теплий, холодний, тихий, радісний, рясний, сумний, полохливий,  ласкавий,  густий, дрібний, грибний

Фразеологізми: з дощу́ та під ри́нву. Від однієї небезпеки, біди до ще гіршої. З наймів довелося повернутися до сварливої мачухи, не краще, як з дощу та під ринву (З усн. мови).

золоти́й дощ. Великі прибутки; гроші. Кривдно було слухати Валерикові, що Мурашкова велика вода проллється золотим дощем насамперед на довколишніх степових магнатів (О. Гончар).

як (мов, нена́че і т. ін.) гриби́ пі́сля дощу́, зі сл. рости́, з’явля́тися, виника́ти і т. ін. Швидко й у великій кількості. Товариства виникали тоді по селах, буквально як гриби після дощу (В. Минко); Росли як гриби після дощупансіонати, звідусіль їхали сюди (у Трускавець) грошовиті люди (З журналу). як гриби́ по дощі́. Українські газети та журнали повискакують незабаром, як гриби по дощі (М. Коцюбинський). як (нена́че) гриби́. Полки партизанські ростуть як гриби... (І. Нехода); Невеличкі хатки кругом дворища неначе гриби виростали (Панас Мирний); Неначе гриби, підростають онуки, і повниться ними — нівроку — мій рід (О. Білаш); // зі сл. шви́дко. Дуже інтенсивно. Не ростуть (будинки) так швидко, як гриби після дощу, однак .. ясно, що прогрес у цій важливій справі є (З газети).

як (мов, ні́би і т. ін.) сніг (дощ) на го́лову (з я́сно́го не́ба), зі сл. па́дати, упа́сти і под. Зовсім несподівано; раптово. На світ неждано-негадано, як сніг на голову, упала біда (М. Чабанівський); Татари рухаються завжди в цілковитій таємничості, падають, як сніг на голову,вриваються, мов летючий вітер (П. Загребельний); Докійка здивовано глянула на подругу.— Що ти! Нащо таке кажеш? — Чую, сестро, що впаде на мене лихо, як сніг на голову… несподівано (М. Лазорський); Неждано-негадано, мов сніг на начальникову голову, звалилась ревізія (Ю. Збанацький).

як свиня́ в дощ, ірон. 1. зі сл. чепурни́й. Уживається для вираження повного заперечення змісту зазначеного слова; зовсім не (чепурний). (Охрім (до Гордія):) Чепурний, як свиня в дощ! (М. Кропивницький). 2. зі сл. велича́тися. Дуже, у великій мірі. Вона чваниться, величається, як свиня в дощ (З усн. мови).

Українські прикмети про дощ
Горобці сидять настовбурчившись -незабаром збереться дощ. Якщо молодик припаде на дощовий день, то весь наступний місяць буде дощовим. Вовча ягода перед дощем особливо пахне. Червоний місяць — на вітер, блідий -на дощ. Якщо вранці туман піднімається, утворюючи хмари, — перед дощем, а як припадає до землі — на сонячний день. Якщо влітку в лісі на горобині багато плодів — осінь буде дощова, мало плодів -передбачається суха осінь. На Богослова дощ зі снігом — у січні тричі йтиме дощ; сонячно і тепло — червень буде дощовий і холодний. Глибокий сніг у січні — будуть дощі влітку. Якщо у січні часто будуть снігопади та завірюхи, то в липні часто йтимуть дощі. Якщо 15 лютого випав сніг — на дощову й холодну весну. Якщо з берези тече багато соку — літо буде дощовим, і навпаки. Явдоха з дощем — буде літо тепле й мокре. Купчасті хмари надвечір не зникають — погіршиться погода, задощить. Якщо квітневий дощ починається з великих краплин, то ненадовго. Як дуже кумкають жаби, то це прикмета, що буде в скорім часі дощити. Коли 25 квітня дощ падає, то початок травня буде дощовим. Як травень з частими дощами, то й літо буде мокре, але обмаль буде у вересні, і навпаки. Соковито пахтить м’ята — невдовзі збереться на дощ. Ранком туман піднімається, утворюючи купчасті хмари,- чекай дощу, а коли припадає до землі — буде сонячна днина. Веселка віщує зміну погоди: вечірня обіцяє гожу, а ранкова — дощову. Кінець травня дощовий — буде мало фруктів. Якщо мурашки лазять по землі, а мурашника поблизу немає — через добу збереться на дощ. Якщо одсиріло в покосах сіно — на дощ. Риба ловить над водою мошок — на дощ. Горобці зранку купаються у пилюці -по обіді буде дощ. Якщо граки пасуться на траві — невдовзі задощить. Якщо сильно пахнуть квіти жовтої акації, а довкола них густо в’ються комахи — на дощ і негоду. В усі свербить — буде дощ. Нема уранці роси — то буде дощ. Це справді давня і точна прикмета, що перед дощем ніколи не буває роси на траві, на городині. Як літом заплачуться вікна (роса на вікнах), то це прикмета, що буде дощ. Як нема на траві чи на дереві вранці роси, — це прикмета, що через день-два буде дощ. Гуси вилежуються і брьохаються у воді, котру їм заготували, — на дощ. Корови мало п’ють води, вдень сплять — на дощ. Якщо корови ввечері пожадливо скубуть траву — назавтра збереться на дощ. Перед дощем вовна на вівцях м’якшає і випростується. Розкумкались вдень жаби — чекай дощу. Мурахи ховаються в гнізда — на грозу або сильний дощ. Хмари потяглися по небу смугами -буде дощ. Глухий грім — до тихого дощу, розкотистий — на зливу. Висока й крута веселка — на вітер, низька й положиста — на дощ. Ліс без вітру шумить — на дощ. Ластівки, літаючи низом, граються -на дощ та вітер. Комарі, мухи та інші комахи набридливі — на дощ і негоду. Якщо при сході сонця парка духота -під вечір збереться на дощ. Якщо в тиху погоду шумить ліс — перед грозою. Листя на деревах повертається верхнім боком донизу — на дощ.

# data[].attributes.headline
                                      Дощ: вірування та повір'я

# data[].attributes.subject
                                      Дощ: вірування та повір'я

# data[].attributes.body
У народних колядках дощ прославляється як дорогий гість, що приходить до Пана Господаря разом із Сонцем та Місяцем; у народі здавна вважають доброю ознакою, наприклад, коли дощ іде в день шлюбу, - подружжя буде щасливе й плодюче; коли людина вирушає в дорогу і йде дощ - на удачу; разом з тим є й протилежні прикмети: дощ під час вінчання - на сльози; здавна задобрювали злі сили, здатні відвернути дощ і викликати посуху; дощ закликали, його просили, зводячи погляд у небо, йому співали веснянок, обливалися водою з метою викликати живлющу для землі вологу; відгомоном уособлення дощу в мові є сполучення на зразок "дощ іде", "дощ проходить, перестає" (пop.: "Дощ іде, а гість їде", "Дощ з вітром швидко пройде") або численні звертання до дощу в народнопісенній обрядовій творчості:

"Дощику, дощику, зварю тобі борщику в новенькому горщику, поставлю на дубочку: дубочок схитнувся, а дощик линувся - цебром, відром, дійничкою, над нашою пашничкою!". Відгомін сакралізації природного явища, прикликання його через жертвоприношення, а чи, навпаки, відвертання: "Не йди, дощику, дам тобі борщику, поставлю на дубочку, прилетять три голубоньці та візьмуть тя на крилонька, занесуть тя в чужиноньку!";

З вчасними дощами хлібороб пов’язував свої сподівання на врожай, тому й кажуть: "Дощ у пору - золото", "Як випадуть у маю три дощі добрих, то дадуть хліба на три роки", "Якщо нема дощу в час, то нема й хліба в нас", "Як дощу не буде, то й очерет не виросте", "Дощ іде - гриби будуть"; разом з тим невчасний дощ або його надмір викликали побоювання чи досаду ("Дощ у жнива - як п’яте колесо до воза", "Як сіно косять, то дощів не просять", "Не треба дощ просити, він прийде, як будем косити"); з дощем пов’язано цілий ряд народних прикмет, - "буде дощ, бо дим попід стріхи в’ється", "дощ зранку - надівай дранку та поганяй у поле, дощ в обід - випрягай на обід", "злива при сонці - завтра знову буде дощ", "зранку парить - дощ ушкварить", "маленький дощ літнього ранку - день буде погожий", "як у вусі свербить (поперек болить), буде дощ"; про сильний дощ кажуть: "Дощ аж пищить", "Дощ як відром ллє", "Дощ як з відра", "Дощ як з коновки";

Про дрібний дощ мовлять: "Дощ як крізь сито"; "дощ при сонці" називають курячим, сліпим, свинячим (щодо мотивації останньої назви, то мокрі від дощу під сонцем свині від особливого свербежу починають бігати з вереском; кажуть, що в свинячий дощ чарівниці масло роблять: "Сонце світить, дощик кропить, чарівниця масло робить"); у народних піснях символізує кохання: "Ой дощику, поливайчику, Поливай, поливай, Козаченьку, до дівчини Прибувай, прибувай"; "Червона калино, чого почорніла? Чи суші боїшся, чи дощу бажаєш?"; дощ символізує сльози, сум, смуток (якщо сниться - на плач), чутки, плітки ("У чужому селі дощик іде, а в нашому чувати", "Ой не піде дрібен дощик без тучі, без грому, ой не піде дівка заміж та без поговору"). З малої хмари великий дощ буває (М. Номис); У чужих селах дощі йдуть, а на наші села річки течуть (прислів’я); Не сон-трава на могилі Вночі процвітає, То дівчина заручена Калину сажає, І сльозами поливає, У Господа просить, Щоб послав він дощі вночі (Т. Шевченко); Настала осінь з вітрами холодними, з дощами дрібними (Леся Українка). Коробом сонце, ситом дощ - українське прислів’я. "Сито Віто, решетом покрито" (небо і земля) загадка.

# data[].attributes.body
1. Намалювати малюнок до однієї з поезій (за бажанням)
2. Написати пейзажну замальовку (вірш, етюд, твір-мініатюру) на одну з тем : "Мелодія дощу", "Аромат дощу", "Мрії дощу", "Портрет дощу"

# data[].attributes.headline
                      Самостійна робота (робота в зошитах)

# data[].attributes.subject
                      Самостійна робота (робота в зошитах)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ВОСМКТ Великоандрусівської сільської ради

# data[].attributes.attachment_link.title
Аналіз поезії у порівняльній характеристиці

# data[].attributes.body
Тимпан - 1) старовинний ударний музичний інструмент, вид литаври;
2) в архітектурі - внутрішнє поле фронтону (верхньої трикутної частини фасаду будинку) із живописними або скульптурними оздобами;

Урбаністичний - зображення та описування у мистецтві й літератцрі великих міст, їх внутрішнього життя

# data[].attributes.headline
Гроза. Химерні привиди антен 

# data[].attributes.subject
Гроза. Химерні привиди антен 

# data[].attributes.body
Гроза. Химерні привиди антен
танцюють хистко на дахах площинних.
Людей ковтає метрополітен,
і листя спрагло злизує дощини.
Гуде тугий каштановий тимпан.
Пливуть важкі і вистріпані хмари.
То там, то там розкриється тюльпан.
Червоний зонтик. Сірі тротуари.

# data[].attributes.headline
             Дослідження - спостереження (робота в зошитах)

# data[].attributes.subject
             Дослідження - спостереження (робота в зошитах)

# data[].attributes.body
Випишіть художні засоби, які використовує автор, якщо можливо поясніть їх значення.
Епітети:

Метафори:

Порівняння:

Персоніфікації:

Слова зменшено-пестливого знанчення:

Стилістично-забарвлені слова:

Гра слів, тавтологія (Тавтологія (дав.-гр. ταυτολογία від дав.-гр. ταυτο — те ж саме та дав.-гр. λόγος — мова) — використання повторювання або надлишковості у мові):

# data[].attributes.headline
Аналіз   поезії

# data[].attributes.subject
Аналіз   поезії

# data[].attributes.body
Тема: зображення змін у природі внаслідок дощу, який її оновив і омолодив.
Ідея: уславлення дощу як життєдайної, цілющої сили. Основна думка: необхідність дощу як головної умови для розвитку природи.

Вірш є пейзажною замальовкою. Такі вірші є зоровими словесними малюнками. У ньому створюється образ природи конкретної місцевості та образ автора (стан його душі), що спостергіається за цим природним явищем.

# data[].attributes.headline
                                           Словничок

# data[].attributes.subject
                                           Словничок

# data[].attributes.body
Полив'яний - покритий поливою - особливим склоподібним сплавом, яким покривають керамічні вироби (полив'яні миски, полив'яні глечики)

Кропив'яний - 1) прикметник до слова "кропива";
2) виготовлений із волокон кропиви, здавна з кропиви робили волокно для виробництва тканини (кропив'яний мішок, кропив'яні вітрила)

Ген (присл.) - указує на віддалення місця, часу, напрямку походження дії: он там далеко. Стилістично забарвлене слово використовується у фольклорі.

# data[].attributes.body
Дощ полив, і день такий полив'яний.
Все блищить, і люди як нові.
Лиш дідок старесенький, кропив'яний,
блискавки визбирує в траві.

Струшується сад, як парасолька.
Мокрі ниви, і порожній шлях...
Ген корів розсипана квасолька
доганяє хмари у полях.

# data[].attributes.headline
                                 Усне малювання

# data[].attributes.subject
                                 Усне малювання

# data[].attributes.body
Одним із тематичних епіцентрів лірики Ліни Костенко є природа. ЇЇ пейзажна лірика є унікальною і неперевершеною, художні образи вражають водночас глибиною і легкістю, нестандартним баченням світу, довершеністю і вишуканістю

# data[].attributes.attachment_link.title
Незламна і незалежна - Зіркова історія Ліни Костенко

# data[].attributes.attachment_link.description
Її життя складалося так, що їй доводилося не.... Дивіться Сніданок з 1+1 21 сезон 49 випуск від 17 березня 2017 року .

# data[].attributes.attachment_link.title
Ліна Костенко

# data[].attributes.headline
                              "Сторінки життя"

# data[].attributes.subject
                              "Сторінки життя"

# data[].attributes.headline
ДОЛЯ      ЛІНА КОСТЕНКО

# data[].attributes.subject
ДОЛЯ      ЛІНА КОСТЕНКО

# data[].attributes.body
Наснився мені чудернацький базар:

під небом у чистому полі,
для різних людей,
для щедрих і скнар,
продавалися різні Долі.

Одні були царівен не гірш,
а другі – як бідні Міньйони.
Хту купляв собі Долю за гріш.
А хто – і за мільони.

Дехто щастям своїм платив.
Дехто платив сумлінням.
Дехто – золотом золотим.
А дехто – вельми сумнівним.

Долі-ворожки, тасуючи дні,
до покупців горнулись.
Долі самі набивались мені.
І тільки одна відвернулась.

Я глянула їй в обличчя ясне,
душею покликала очі…
– Ти, все одно, не візьмеш мене, –
Сказала вона неохоче.

– А може візьму?
– Ти собі затям, –
сказала вона суворо, –
за мене треба платити життям.
А я принесу тобі горе.

– То хто ж ти така?
Як твоє ім'я?
Чи варта такої плати?
– Поезія – рідна сестра моя.
А правда людська – наша мати.

І я її прийняла, як закон.
І диво велике сталось:
минула ніч. І скінчився сон.
А Доля мені зосталась.

Я вибрала Долю собі сама.
І що зі мною не станеться, –
у мене жодних претензій нема
до Долі - моєї обраниці.