# data[].attributes.body
Infopädevus on kompetentside kogum, mis võimaldab üksikisikuil teada, millal ja miks nad infot vajavad, kust seda leida ning kuidas seda hinnata ja eetiliselt kasutada ning edastada. Arvatakse, et infopädevus on elukestva õppe tähtsaim komponente ja infopädev inimene on võimeline ja oskab õppida kogu oma elu.

# data[].attributes.body
Teadusliku meetodina pärineb allikakriitika renessansiajast. Allikakriitika meetoditega paljastati tollal mitu keskaegset võltsingut, millest kuulsaimaks võib ehk pidada nn Constantinuse kingitust (dokumenti, millega Rooma keiser Constantinus oli väidetavalt andnud katoliku kirikule ilmaliku võimu). 17. sajandil arendasid seda õigusteadlased ja pühade tekstide uurijad. 19. sajandil muutus allikakriitika ajalooteaduse (eriti paleograafia) keskseks meetodiks. Ajalooteaduses on allikakriitika üks ülesanne on selgitada välja infoallika päritolu, loomise eesmärk ja looja. Palju tarvitatakse allikakriitikat ka ajalooteadusele lähedastes distsipliinides nagu muusikaajalugu, kirjanduslugu, filosoofia ajalugu, kirikulugu jts, kontrollimaks tekstide autentsust või eristamaks teksti ajaloolisi kihistusi.

# data[].attributes.body
Infopädevuse e. infokirjaoskuse (information literacy) mõiste on kasutusele võetud hiljem kui kasutajakoolituse mõiste, nimelt 1974. aastal (Virkus 2007). Sellel teemal ilmunud publikatsioonide hulk on märkimisväärne, selle edendamiseks on loodud rahvuslikke ja rahvusvahelisi ühendusi, realiseeritud projekte, peetud konverentse, töötatud välja ja kehtestatud infopädevuse rahvuslikke standardeid eri haridustasandite jaoks.

# data[].attributes.body
Infoallikas võib olla näiteks inimene, dokument, kõne, foto, sõrmejälg või vereplekk. Iga infoallikas võib olla konkreetseks otstarbeks rohkem või vähem usaldusväärne või oluline: sõrmejälg võib anda kuriteo lahendamiseks vajalikku infot või olla võltsitud, foto võib olla töödeldud või pärineda teisest ajast kui algselt arvatud ning inimene võib valetada, unustada või eksida. Allikakriitika tehniliste meetodite arenedes suudetakse vahel ka kord juba kasutatud allikast uut infot leida; see on üks põhjus, miks arheloogilist ja kriminoloogilist tõendusmaterjali püütakse säilitada ka pärast esmaste uuringute lõppu.

# data[].attributes.body
Allikriitika on infoallika usaldusväärsuse ja olulisuse kriitiline hindamine. Seda kasutatakse laialdaselt teaduses, ajakirjanduses ja kriminalistikas, kuid allikakriitika on ka oluline osa funktsionaalsest lugemisoskusest, mida kõik inimesed igapäevaelus vajavad. Allikakriitiliselt võib läheneda näiteks ajaleheartiklile või poliitiku sõnavõtule, vaadeldes selle kallutatust või objektiivsust.