# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/lehmuskoski-ja-liukas/linda-liukas-ja-jemina-lehmuskoski

Jemina Lehmuskosken ja Linda Liukkaan visiossa korostetaan ilmiöpohjaista oppimista ja ajattelun työkalujen opettamista lapsille asioiden opettamisen sijaan. Heidän mielestään ongelmien ratkaisu- ja tiedon etsimistaidot ovat tulevaisuudessa kestävämpiä taitoja. Koulun tehtävänä on kasvattaa luovia aikuisia.

Opettajia kannustetaan uteliaisuuteen ja teknologian hyödyntämiseen opetuksessa yli ainerajojen. Asioita voitaisiin opetella kokonaisuuksina osana oikeaa elämää, ikään kuin menemällä teoriasta käytäntöön tarkastelemalla todellisia ilmiöitä ja konkreettisia, kenties tuttujakin asioita. Arviointia tulisi muuttaa lopputuloksen arvioinnista itse prosessin, oppimisen arviointiin.

Lehmuskosken ja Liukkaan mukaan tulevaisuuden koulun tulisi olla värikkäämpi, villimpi, ja opetuksen lähteä aidosti lapsen ajatuksista ja  oppimistarpeista. Tulevaisuudessa lapset kasvavat maailmassa, jossa tietotekniikkaa voi olla joka puolella integroituna.

Mielestäni visionääreillä on vahva usko teknologian arkipäiväistymiseen yhä enemmän, ja juuri heidän ajamiaan asioita ja taitoja seuraavat sukupolvet tulevat tarvitsemaan enenevässä määrin kyetäkseen elämään teknologiakehityksen mukana ja vauhdissa. Myös opetuksen lähtökohtien muuttaminen lapsilähtöisemmiksi ja ilmiöpohjaisemmiksi on tarpeellista.

# data[].attributes.attachment_link.description
Perinteinen arviointi on ollut koeperusteista arviointia. Oppimiskulttuuri muuttuu todella paljon projekti- ja ryhmätöihin jossa on alku, prosessi, päätös ja tavoitteet. Erityisesti itsearvioinnin - ja ryhmäarvioinnin roolia tulee kehittää ja lisäksi tulee muistaa kokonaisuuden arviointi. Odotan lapsikeskeisyyttä, eli sitä aitoa lasten aktivointia ja vaikutusmahdollisuutta.

# data[].attributes.attachment_link.description
Perinteinen arviointi on ollut koeperusteista arviointia. Oppimiskulttuuri muuttuu todella paljon projekti- ja ryhmätöihin jossa on alku, prosessi, päätös ja tavoitteet. Erityisesti itsearvioinnin - ja ryhmäarvioinnin roolia tulee kehittää ja lisäksi tulee muistaa kokonaisuuden arviointi. Odotan lapsikeskeisyyttä, eli sitä aitoa lasten aktivointia ja vaikutusmahdollisuutta.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/pekka-peura/pekka-peura

Pekka Peura

Vantaan Martinniemen lukiossa matematiikkaa ja fysiikkaa opettava Pekka Peura on tunnettu kehittelemästään niin sanotusta yksilöllisen oppimisen opetusmallista.
Perinteisen opettajajohtoisen opetuksen sijaan Peura painottaa eri oppiaineiden ja aihealueiden teorioiden haltuunotossa oppilaiden ja opiskelijoiden omaa aktiivisuutta ja työskentelyä. Hän ei siis itse sananmukaisesti opeta, vaan tarpeen tullen antaa opiskelijoille henkilö- tai pienryhmäkohtaista ohjausta.
Tavanomaisen sisällön opiskelun ohelle Peura toivoo enemmän myös tulevaisuuden ja ennenkaikkea työelämän vaatimuksiin vastaavia taitoja ja ominaisuuksia, kuten hyviä vuorovaikutustaitoja ja oma-aloitteisuutta. Peuran mukaan tällaisten taitojen kehittämiseksi pitäisi tehdä nykyistä enemmän töitä sen sijaan, että niitä laiminlyötäisiin itsestään kehittyvinä taitoina.
Pekka Peuran kehittelemä yksilöllisen oppimisen opetusmalli on vakuuttava. Opetusmalli haastaa oppijan kohtaamaan kulloisenkin teorian tai ongelman paljon lähempää ja konkreettisemmin kuin totutussa opettajajohtoisessa teoriaopetuksessa.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/irmeli-halinen/irmeli-halinen

Irmeli Halisen mukaan oppimisen tulee lähteä yksilöstä ja oppijasta itsestään. Omille ajatuksille, kysymyksille ja ideoille tulee antaa tilaa kehittyä. Heränneitä kysymyksiä voidaan siten lähteä työstämään joko yksin tai yhdessä. Itse oivallettu ja yhdessä ratkottu oppimistyyli tekee oppimisprosessista merkityksellisen ja palkitsevan kokemuksen.

Halisen mukaan opettaminen on riittävän tuen ja kannustavan palautteen antamista. Opettajan tulee auttaa oppilasta löytämään itsestään halu oppia ja kiinnostua.

Mielestäni Halisen visio on erittäin ajankohtainen ajatellen uutta opetussuunitelmaa. Oppilaan aito kiinnostus ja halu oppia tuottaa tulosta!

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/irmeli-halinen/irmeli-halinen

Irmeli Halisen mielestä oppilaalle tulisi antaa tilaa oppimisprosessissa ja mahdollisuutta tutkia ja oivaltaa itse. Opettaja antaa tarvittaessa tukea, kannustaa, tsemppaa ja auttaa oppilasta löytämään omat vahvuutensa.

Halisen vision mukaan opettajien olisi hyvä olla keskenään ja myös koulun ulkopuolella olevien tahojen kanssa yhteistyössä.  Opettajan tulee aidosti kohdata oppilas yksilönä ja tämä vie paljon voimavaroja, joten on myös tärkeää huolehtia opettajan omasta jaksamisesta. Halinen myös painottaa, että opettajan työtä voitaisiin toteuttaa eri tavoin ja jokaisen opettajan omien vahvuuksien mukaan.

Halinen toivoisi koulutuspolitiikaltamme enemmän pitkäjänteisyyttä ja johdonmukaisuutta. Muistetaan myös vanhat ja hyvät aikaansaannokset uutta luodessa myös tulevaisuudessa. Samalla osataan katsoa eteenpäin ja mietitään, mitä tulevaisuudessa tarvitsemme. Olen Halisen kanssa tästä samaa mieltä. Meillä on tässä koulujärjestelmässä paljon hyvää, ei unohdeta sitä, vaan rakennetaan ja muokataan sitä niin, että se pysyy maailman menossa mukana myös tulevaisuudessa.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/lehmuskoski-ja-liukas/linda-liukas-ja-jemina-lehmuskoski

"Keskitymme vielä paljon opettamaan asioita mutta ehkä voisimme enemmän opettaa ajattelun työkaluja." Lehmuskoski haluaisi yhä enemmän kehittää tapoja, joilla lasten ongelmanratkontataidot kehittyvät. Hän näkee tiedonetsinnän tärkeäksi taidoksi tulevaisuudessa. Lehmuskoski ja Liukas haluavat, että tulevaisuudessa lapsi ei ainoastaan osaa käyttää tietokonetta, vaan osaa myös luoda sillä jotain. Ylipäätään näiden leidien visiona on luovuuteen teknologian kautta oppiminen.

Opettajia kannustetaan olemaan innokkaita ja "rämäpäisiä". Lehmuskoski korostaa, että opettajan ei ole pakko itsekään osata - yhdessä oppimalla ja etsimällä löytää usein vastauksia. Liukas pohtii myös, miten teknologiaopetus saataisiin sisällytettyä muihin aineisiin yhdeksi kokonaisuudeksi.

Naiset tuovat uutta ajatusta arviointiin; ehkä aina ei tarvitse kerralla onnistua. Joissain tilanteissa voisi ehkä arvioida myös oppimisprosessia, ei ainoastaan lopputulosta. Koodaamisessakin mennään ensin monta kertaa vikaan ennen kuin onnistutaan!

Visio vaikuttaa melko kunnianhimoiselta. Jossain määrin yleiskuva oppimisesta on omaan silmään ehkä jo hiukan liiankin sekava; säntäillään sinne tänne ja napsaistaan vähän tuolta ja vähän täältä. Toki oppilaat ja opettajat voisivat käyttää hitusen enemmänkin luovuutta. "Seuraavan 100 vuoden aikana toivon, että suomalainen koulu olisi vähän värikkäämpi, vähän villimpi ja aika paljon vinksahtaneempi." Kuulostaa jo aika hurjalta...

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/olli-luukkainen/olli-luukkainen

Olli Luukkaisen mukaan oppimisen ilon, perustietojen ja -taitojen sekä elämänhallintataitojen täytyy pysyä tärkeinä tavoitteina opetuksessa. Työtapojen tulisi lisäksi ohjata entistä enemmän itseohjautuvuuteen, innovatiivisuuteen ja luovuuteen.

Oppilaiden elämänpolut ovat hyvin erilaisia keskenään, minkä vuoksi Luukkaisen mukaan yksilöllistäminen opetuksessa on hyvin keskeinen kysymys. Kuitenkin meidän tulisi hänen mukaansa kasvattaa lapset ja nuoret muistaen, että jokaisella itsellään on vastuu omasta oppimisesta.

Opetusteknologian ja oppimisympäristöjen kehittäminen on Luukkaisen mukaan tärkeää, mutta se ei korvaa henkilökohtaista vuorovaikutusta lasten ja nuorten kanssa. Henkilökohtainen kohtaaminen taas on niin olennaista, että ajan riittämättömyys sen toteuttamiseen saa opettajat ahdistumaan.

Myös Luukkaisen näkemys arvioimisesta tukee ja edellyttää henkilökohtaista kohtaamista opettajan ja oppilaan kesken. Hän pitää erityisessä arvossa kehittävää arviointia, jossa oppilas ja opettaja yhdessä pystyisivät miettimään, kuinka oppilas on kehittynyt ja miten päästään eteenpäin.

DIgitalisaatiossa täytyy Luukkaisen mukaan mennä eteenpäin. Se on työelämää jatkossa, ja koulusta siihen pitäisi saada valmius. Digitalisaation ymmärtäminen ja haltuunotto ovat keskeisiä taitoja suomalaisille jo nyt.

Tulevaisuudelta Luukkainen toivoo, että suomalaista koulua kehitettäessä sen arvo edelleen vahvistuu sekä kansalaisten että poliitikkojen mielissä. Hän toivoo, että koulutukseen oikeasti panostetaan ja turvataan, että kaikilla suomalaisilla lapsilla on mahdollisuus kehittyä oman potentiaalinsa ja kykyjensä ylärajoille. Olen samaa mieltä Luukkaisen kanssa. Toivon, että yhteiskunnassamme yksilön/perheen sosiaalinen status ei määrittelisi millään muotoa sitä, minkä verran yksilö voi kouluttautua. Koulutuksen olisi tämän vision toteutuakseen pysyttävä ehdottoman maksuttomana kaikilta osin.

# data[].attributes.body
Oppilaille pitäisi pystyä opettamaan ns. perustaidot kouluun ja ylinpäätänsä elämää varten.

Maailma menee Malsteen mukaan tällä hetkellä niin kovaa vauhtia eteenpäin, että yksi ammatti ei tule riittämään kenellekkään, vaan uudelleen kouluttautuminen tulee olemaan normi. Kyseisen vision mahdollisuutta tukee vahvojen perustaitojen osaaminen.

Opetuksen arvioinnissa tulisi huomioida yksilöt, sillä jokaisella oppilaalla on jokin vahvuus ja mahdollisesti heikkous. Erityisesti osaamisen huomaamiseen tulisi panostaa.

Tulevaisuudessa Malstenin toivoo koulujärjestelmän olevan maailman yhdenvertaisin sekä tasa-arvoisin, jossa oppilaat saavat oppia ja toteuttaa itseään läpi elämänsä.

Olen samoilla linjoilla Malstenin kanssa siitä, että oppilaiden vahvuuksiin tulisi paneutua heikkouksien sijaan ja oppimiskokemuksista tulisi tehdä mieluisia, johon juurikin ympäristö vaikuttaa suuresti monien muiden seikkojen lisäksi.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/jani-toivola/1-jani-toivola

Kansanedustaja Jani Toivolan mukaan koulun tehtävä on auttaa jokaista yksilöä tulemaan lähemmäs itseään. Jokaisen tärkeät palaset ja elementit tulevat Toivolan mukaan esiin kun saa elää yhteiskunnassa jossa kaikilla on yhdenvertaiset mahdollisuudet tiedon äärelle.

Toivola pohdiskelee, onko odotuksissa opettajien suhteen jotain vanhentunutta joka estää heitä toimimasta? Voiko opettaja esimerkiksi jakaa tarinoita ja tunnekokemuksia oppilaiden kanssa?

Toivola kokee tiedon pääomana itselleen ja toivoo myös että nykynuoret sisäistäisivät asian niin. Nuorten tulisi ymmärtää että heillä on mahdollisuus vaikuttaa, ja ettei yhteiskunta pysy elossa itsestään vaan ihmisiä ja heidän osaamistaan tarvitaan.

Suomen Pisa-saavutukset Toivola kokee hienoina mutta pelkästään Pisa koulun onnistumisen mittarina on hänen mielestään liian kapea. Ei  ole vain yhtä tietä miten jokaisen pitäisi tulla koulutetuksi. Parhaimmillaan koulujärjestelmä on jos matalasti koulutetusta perheestä oleva nuori saa sen viestin että voi kouluttaa itsensä juuri niin korkealle kuin haluaa tai päinvastoin korkeasti koulutetusta perheestä tuleva nuori uskaltaisi valita matalamman koulutuksen jos kokee sen omakseen.

Toivolan mukaan koulujärjestelmästä puuttuvat henkiseen hyvinvointiin, pehmeisiin arvoihin sekä kohtaamiseen ja kohdatuksi tulemisen merkitykseen liittyvät asiat. Miten heikommaksi jäänyt ihmisyyden kehikko voisi kehittyä tulevaisuudessa onnistuneesti kehitetyn tiedon ja teoreettisen osaamisen kehikon rinnalle? Siinä Toivola näkee haasteen tulevaisuudelle.
Myös taidot verbalisoida omaa osaamista tulee hakea tällä hetkellä koulun ulkopuolelta. Tämä lisää Toivolan mukaan eriarvoisuutta.

Toivolan mielestä virikkeellinen oppimisympäristö, jossa värit, muodot sekä paikat korostuvat, on tärkeä opetuksessa. Näin linkkejä syntyy myös ihmisten välille ja saatu tieto ei tule ainoastaan aikuisilta tai opettajalta vaan myös ikätovereilta.

Toivolan toiveena on monimuotoisempi koulujärjestelmä, jossa jokainen pystyy peilaamaan itseään ja olemaan juuri sellainen kuin on.
Toivolan ajatukset siitä että ihmisen pitäisi uskaltaa olla sellainen kuin on, kohtaavat omien arvojeni kanssa. Uskon myös että jos koulu tunnustaisi tulevaisuudessa mahdollisimman erilaisia identiteettejä, yhteiskuntaan kasvaisi vahvoja, eheitä ja onnellisia kansalaisia.

-Iida Viita

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/maarit-rossi/1-opettaminen-946fc41e-5216-4ad6-ab01-eb3d631fd57c

Maarit Rossin vision mukaan oppimisen pitäisi olla enemmän yllätyksellistä, sosiaalisempaa ja opettamisessa pitäisi käyttää enemmän monipuolisempia opetusmenetelmiä.

Rossi painottaa sitä, kuinka suomalaisessa koulussa opetuksen kautta lapsista tulee globaaleja kansalaisia. Hänen mukaansa opetuksen avulla voidaan saada aikaan muutoksia globaalisella tasolla. Matematiikan opettaminen antaa tähän eväitä isojen aiheteemojen kautta: esimerkiksi oppilaat voivat tutkia koulun sisäistä jätehuoltoa ja tarkastella sen vaikutuksia myös laajemmin omalla alueellaan. Näin oppilaat oppivat pohtimaan syitä ja seurauksia, ja sitä miten asioita voidaan hahmottaa globaalisti.

Pisa-tutkimukset ovat näyttönä siitä, että esimerkiksi matematiikassa tehtävien täytyy olla monipuolisempia. Rossi kuitenkin varoittaa, ettei valtion pitäisi järjestää koulutuspolitiikkaa vain ja ainoastaan Pisa-tutkimusten pohjalta. Rossin mukaan oppilaiden arviointia tulee kehittää, mutta laadulliseen suuntaan.

Mielestäni Rossin visio sosiaalisesta oppimisesta ja opetuksen monipuolisuudesta kuulostaa järkevältä ja oikealta tavalta toimia, sillä tulevaisuuden työpaikassaan oppilas tulee tarvitsemaan nimenomaan sosiaalisia taitoja ja kykyä mukautua erilaisiin tilanteisiin.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/pekka-peura/pekka-peura

"Yksilöllisen oppimisen opetusmalli" on Pekka Peuran luoma teoria, jossa luovutaan perinteisestä opettajajohtoisesta opetuksesta ja pyritään vastaamaan oppilaiden tarpeisiin yksilöllisemmin. Opetusmallissa teoria käydään itsenäisesti tai yhdessä muiden opiskelijoiden kanssa, ja opettaja on vapaampi auttamaan aina tarvittaessa. Jokainen etenee omaan tahtiin ja samanlaista "pikasisäistyspainetta" kuin luentomuotoisessa opetuksessa ei ole. Iso osa vastuusta on oppijalla, mikä voi olla paitsi rikkaus, myös heikkous.

Lisäksi Peura pyrkii luomaan uutta kulttuuria arvioinnin ympärille. Opetussuunnitelmat tukevat tätä muutosta, mutta yhteiskunta ja opettajat eivät ole vielä osoittaneet olevansa valmiita muutokseen, pois näyttöön (esim kokeet, esseet) perustuvasta numeroarvioinnista. Pekka Peura toivoisi palautteen siirtyvän oppimista ohjaavaan, vuorovaikutteiseen palautteeseen joka tukisi itsetuntemusta, itseluottamusta, opiskelutaitojen kehitystä sekä itsearviointiin oppimista. Arvioinnissa painopiste siirtyisi lopputuloksesta oppimisen myötä tapahtuneeseen kehitykseen.

Tukevia toimia ovat arviointimuutoksen lisäksi antaa mahdollisuus oppilaille innostua oppimisesta ja toteuttaa itseään sekä sellaisen oppimisympäristön luominen jossa on tilaa keskustella ja olla hyvä tai huono ilman häpeän tunteita.

Tulevaisuudenkuva Peuran ideoita noudattaen kuulostaa ihanteelliselta, mutta uskoakseni jonkinlainen kultainen keskitie olisi hyvä olla. Omaa toimintaani hidastaa liika vapaus, joten vaikka opetus olisi vapaata, on hyvä olla raamit joiden mukaan opiskelijat etenevät.
Pekka Peuran opetusmalli yhdistää onnistuneesti vuorovaikutustaitojen ja oma-aloitteisuuden kehittämisen, sisällön oppimisen ja yksilön huomioimisen, joita on pyritty lisäämään opetussuunnitelmiin ja niiden tavoitteisiin. Kaikki on kuitenkin valitettavan paljon kiinni opettajasta - tulokset voivat kääntyä kummin päin tahansa.

- Vilja

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/pekka-peura/pekka-peura

Matematiikan ja fysiikan lehtori Pekka Peura on kehittänyt opetusmallin, jonka mukaan opetus on enemmän oppilaslähtöistä. Oppiminen lähtee lapsen omasta halusta oppia, ottaa selvää ja ratkaista ongelmia.

Peuran mukaan sisältökeskeiseen opetukseen keskittymisen sijaan tulisi keskittyä nykyistä enemmän oma-aloitteisuuden ja vuorovaikutustaitojen kehittämiseen. Myös arviointikäytänteitä tulisi Peuran mukaan muuttaa siten, että nykyisten opettajakeskeisten arviontikäytäntöjen sijaan kouluissa opetettaisi muunmuassa itsearviontia ja arvioitaisiin oppilaita yksilöllisesti.

Mielestäni on hyvä, että tulevaisuudessa keskitytään nykyistä enemmän muunmuassa vuorovaikutustaitoihin ja itsearviointiin, mutta esimerkiksi lukioissa sisältökeskeistä opetusta ei saisi kokonaan sulkea pois, sillä lukiokoulutus on yleissivistävä ja antaa hyvän pohjan jatkokouluttautua alalle kuin alalle.

# data[].attributes.body
Maarit Rossi on yksi Paths to Math - opetusympäristön perustajista. Luovan opetusympäristön tarkoitus on motivoida oppilaita opiskelemaan matematiikkaa.

Rossin mukaan oppimisen tulisi olla fyysisen ja digitaalisen oppimisympäristöjen lisäksi myös sosiaalista. Hän kertoo havaintonsa siitä, kuinka oppilaat haluavat tulla kouluun ollakseen kavereidensa kanssa ja sanoo, että tätä kannattaa hyödyntää myös opetuksessa. Hän itse käyttää usein pari tai pienryhmätehtäviä yksilötehtävien lisäksi.

Erityisesti Rossi puhuu matematiikan opettamisesta ja siitä, kuinka siitä pitäisi saada enemmän oppilaiden elämää ja arkea koskevaa, jotta se innostaisi ja motivoisi enemmän. Hänen mielestään matematiikan opetusmenetelmät ovat liian kapeita ja tehtävät numeropainotteisia. Hän näkee, että matematiikasta voisi kehittää luoviakin tehtäviä, esimerkkinä hän mainitsee ryhmätyötutkimuksen jätehuoltoon liittyen.

Mielestäni Rossin huomio sosiaalisesta oppimisesta on todella hieno, ja sitä kannattaa kyllä hyödyntää. Luulen, että tulevaisuudessa oppiminen tapahtuu entistä enemmän erilaisten sovellusten kautta, mutta toivottavasti mukana on myös edelleen fyysisessä tilassa, ihmisten välisessä vuorovaikutuksessa tapahtuvaa oppimista.

# data[].attributes.body
Koivisto painottaa artikkelissaan, kuinka digitalisoituminen tulisi nähdä haasteena. Hän on myös sitä mieltä, että opettajien suurin haaste on tällä hetkellä muutos. Esimerkiksi kuinka hyödyntää oppilaiden kännyköitä opetuksessa. Hänen mielestään koulu vaatii uudistumista ja hän toivoo, että oppilaat opettaisivat myös toisiaan ja katsoisivat luentoja jopa kotonaan, ja tulisivat kysymään neuvoja opettajalta tai opiskelukaverilta.
Koivisto on sitä mieltä, että arvioinnin tulisi olla kannustavaa, eikä lannistavaa. Hän on pohtinut arviointiasteikon muuttamista 8-10, jotta järjestelmä olisi kannustava heille jotka haluavat edetä, mutta ei olisi lannistava.
Koiviston mukaan oppimisympäristöjen on muututtava, kun opetusmenetelmät muuttuvat. Uudessa OPS:ssa painotetaan ryhmätyöskentelyä,  joten olisiko aika vaihtaa tavalliset pulpetit käytännöllisimmiksi ryhmätyöskentelyä varten?
Suurimpana haasteena koulussa hän näkee digitalisaation ja sen tuomisen koulujen arkeen. Hänen toivoo, että Suomen koulutus seuraavan 100 vuoden aikana pysyy muutosvalmiudessa ja nyt valitut oppimisympäristöt pysyvät seuraavat 20 vuotta. Hän painottaa erityisesti, että uudistumisen tulee olla jatkuvaa.

# data[].attributes.body
Jani Toivolan vision mukaan koulun tulisi olla yhdenvertainen, ja jokaista yksilöä kunnioittava ja tukeva. Koulun tulisi myös auttaa oppilasta löytämään itsensä. Toivola painottaa, että jokaisella on mahdollisuus valita oma polkunsa jokaisen valinnat ovat onnistuneita, kun ne ovat omia. Mitään tiettyä reittiä hyvään tai onnistuneeseen elämään ei ole. Toivolan mukaan oppilailla on suuri tarve kuulla tarinoita ja olla mukana tunteessa. Hän toivookin, että oppilaiden ja opettajien välinen tarinoiden jakaminen ja vuorovaikutus lisääntyy. Oppimisen kannalta olisi hyvä jos nuori tiedostaa mahdollisuutensa yhteiskunnassa ja sen, että tieto auttaa ymmärtämään yhteiskuntaa.

Olen Toivolan kanssa hyvin samoilla linjoilla. Koulun tulisi tukea ja kannustaa oppilaita taustoista riippumatta; jokaisella on samat mahdollisuudet löytää omat vahvuutensa ja kehittää niitä, sekä löytää paikkansa yhteiskunnassa. Uskon myös, että olemme menossa kohti Toivolan 100 vuoden visiota ja rohkaisemme erilaisia identitteejä koulumaailmassa entistä vahvemmin.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/kirsti-lonka/kirsti-lonka

Kirsti Lonkan mukaan nykypäivän opettajat niin sanotusti opettavat liikaa. Tämä pätee etenkin lukioasteella, kun oppilaita opetetaan vain kokeita varten ja uutta tietoa  syötetään uuden perään, eikä jätetä lainkaan varaa luovan ajattelun kehittymiselle, tiimityöskentelylle tai ongelmanratkaisutaitojen vahvistamiselle. Meidän tulisi lopettaa jatkuva arvioiminen koulussa sekä lopettaa murehtimasta PISA-tuloksista ja keskittyä sen sijaan kouluviihtyvyyden kehittämiseen ja innon säilyttämiseen koulutyöskentelyssä.

Lonka kuvaa, kuinka koulun tehtävä olisi valmistaa lapsia mahdollisimman hyvään ja heille mielekkääseen elämään, mitä jatkuvan arvioinnin ja testaamisen kulttuuri eivät tue. Tehtävänämme olisikin siis nykyisten arviointikäytäntöjen sijaan tukea lasten luovuuden, rohkeuden sekä innovatiivisuuden kehittymistä kouluympäristössä.

Mielestäni tulevaisuuden näkymä Lonkan visiolle on hyvä. Uudessa opetussuunnitelmassa on pyritty vähentämään jatkuvan arvioinnin merkitystä oppimisen välineenä ja mukaan opetukseen on otettu paljon luovuutta, ryhmätyöskentelytaitoja sekä ongelmanratkaisukykyä kehittäviä elementtejä. Uskonkin, että nämä uudistukset ovat tulleet jäädäkseen ja vaikuttavat kouluviihtyvyyteen merkittävästi.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/sanna-jarvela/sanna-jarvela

Järvelän visiossa koulun tulisi antaa ja opettaa lapselle tiedolliset ja taidolliset perusteet, jotta lapsi kiinnostuisi oppimisesta. Samalla koulu tukee lapsen kasvua ja kehitystä aikuisuuteen asti. Järvelän mukaan painopiste koulun käytännöissä ja oppimistehtävissä tulisi siirtää “taidon ja tahdon” harjoitteluun. Koulussa voisi harjoitella epäonnistumisen sietoa ja opetella tunnistamaan onnistumisia.

Järvelä kertoo, että opettajan tulisi tietää, miten ihminen oppii, koska silloin hän on akateemisen koulutuksensa myötä taitava suunnittelemaan erilaisia oppimisympäristöjä ja luomaan oppimista käynnistäviä tilanteita. Hän ei kannata sitä, että oppimisympäristöjä suunniteltaisiin innostavaksi, koska innostus elää vain hetken. Hänen mielestään innostuksen sijaan pitäisi herättää oppilaiden kiinnostus tutkimaan ilmiöitä, kysymään ja selittämään. Järvelä on tutkinut ja todennut, että opettajaksi opiskelevien oppimisen taitoja tulisi vahvistaa, jotta he toteuttavat sitä myöhemmin omien oppilaiden kanssa.

Tulevaisuuden kouluissa varmasti hyödynnetään yhä enemmän teknologiaa. Mm. teknologian avulla tulisi yrittää löytää uusia ja mielenkiintoisia tapoja oppia. Mielestäni näitä tapoja on löydetti jo ja niitä tullaan varmasti löytämään lisää. Järveläkin korostaa teknologiaa ja digitaalisuutta. Myös teknologiassa on haittoja ja siitä tulisikin löytää kultainen keskitie. Jotta oppilaat ja opettajat pysyvät innokkaina, tulee opettajien kehittää itseään mm. lisäkoulutusten avulla.

# data[].attributes.body
http://maot.fi/oppimisymparisto/yksilollisen-oppimisen-opetusmalli/

Pekka Peura on kehitellyt yksilöllisen oppimisen opetusmalin.  Siinä opettaja ei teorialähtöisesti opeta oppilaita, vaan antaa oppilaille aiheen johon he perehtyvät. Ideana on, että oppilaat yksin tai ryhmissä työstävät opittavaa asiaa ja siirtyvät seuraavaan, aiheen sisäistettyään. Tarvittaessa opettaja voi neuvoa ja avustaa.

Tällainen yksilöllisen oppimisen opetusmalli ottaa huomioon eritasoiset oppijat. Opetus eriytyy sen mukaan, kuka sisäistää tietoa mihinkin tahtiin. Opettajalle jää näin tilaisuus keskittyä heihin, jotka tarvitsevat enemmän apua ja itsenäisesti lahjakkaat opiskelijat voivat jatkaa eteenpäin.

Tuloksena kaikki opiskelijat eivät käy välttämättä yhtä paljon asioita läpi, mutta mielestäni ei tarvitsekkaan. Tulevaisuudessa olisi mielestäni entistä tärkeämpää keskittyä oikeasti asioiden sisäistämiseen, eikä nopeatempoiseen asioiden läpikäymiseen, josta opiskelijoilla ei jää koulunpäätteeksi käteen mitään. Tällainen opetusmalli sopii mielestäni erityisesti yläasteelle ja lukioon.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/sir-ken-robinson-cc91e75a-5722-4bfc-b1f6-bc425e1a479c/copy-of-sir-ken-robinson

Robinson kiteyttää opetuksen tarkoituksen olevan auttaa lapsia ymmärtämään ympäröivää maailmaa ja omaa itseään. Hänen mielestään yksi iso asia lapsen koulunkäynnin sujumisessa on, että opetus vetoaa myös heidän sisäiseen maailmaansa ja että he kokevat koulun olevan osa sitä, eikä vain jokin ulkopuolinen täysin itsestä riippumaton laitos. Hän myös jakaa opetuksen yhteiskunnalliseen, sosiaaliseen, kulttuurilliseen ja henkilökohtaiseen tasoon ja korostaa luovuuden ja mielikuvituksen merkitystä. Robinson muistuttaa että koko opetussysteemin keskiössä ovat lapset. Opettajat ovat kouluissa lapsia varten ja Robinson nostaakin tärkeimmäksi asiaksi kouluissa opettajien ja oppilaiden välisen suhteen ja kertoo, että kaikki muu tulisi tehdä sillä tähtäimellä, että tästä suhteesta saadaan mahdollisimman hyvä. Hän korostaakin juuri tämän seikan tärkeyttä, vaikka se hänen mukaansa saattaa välillä hukkua koululaitoksen muiden asioiden, kuten valtiollisten ongelmien ja byrokraattisten toimien lomaan. Robinson toteaa kaiken tämän muun olevan kuitenkin turhaa, sillä koulut ovat vain ja nimenomaan lasten kouluttamista varten.

Robinson korostaa opettajien merkitystä koululaitoksessa ja kertoo, että jokainen toimiva koululaitos ymmärtää panostaa nimenomaan opettajien kokonaisvaltaiseen laatuun, eikä ainoastaan tutkintojen tuomaan pätevyyteen. Hän korostaa mm. pedagokistem taitojen ja innostavuuden tärkeyttä opettajan roolissa. Hyväksi opiskeluympäristöksi Robinson mainitsee sellaisen, joka ruokkii mielikuvitusta ja lapsen uteliaisuutta ja luo halun oppimiseen.

Robinson toivoo koululaitosten arvostelusysteemiin uudistuksia, jotka laittaisivat lasten kouluopinnot vähemmän vertailevaan ja enemmän kuvailevaan ja kerronnalliseen tilaan. Sen sijaan, että lasten taitoja laitettaisiin listamaisesti arvosanoja vastaaviksi, tulisi keskittyä siihen, millaista lapsen taito on ja pyrkiä pois standardoidusta arvostelusta.

Sir Robinsonin tarjoama tulevaisuuskuva oli mielestäni hyvin realistinen. Olen samaa mieltä mm. siitä, että vaikka hyviä tuloksia saadaan aikaan, täytyy aina toimintaa pyrkiä kehittämään. Koululaitoksen täytyy vastaisuudessakin siis pysyä ajan hermoilla ja keksiä uusia innovatiivisia ratkaisuja vastaamaan tulevaisuuden koulutuksen vaatimuksiin.
Lisäksi olen samaa mieltä myös siinä, että Suomen koululaitoksen menestykseen suurena osana tulee tulevaisuudessakin olemaan koulujen opettajien ja rehtoreiden suuri päätäntävalta, koskien opetusta ja toimintatapoja.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/tatu-koivisto/tatu-koivisto

Koiviston mielestä koulumaailman pitää pysyä mukana kehityksen tahdissa. Oppilaat toimisivat it
se myös opettajina toisilleen ja näin aktiivisina oppijoina asiat painuisivat mieleen paremmin.
Koivisto muuttaisi koulujen arvostelumenetelmiä kannustavampaan suuntaan.
Myös opettajien lisäkoulutus on tärkeää jatkuvasti muuttuvassa maailmassa.

Mielestäni vision tulkevaisuudenkuva täynnä mahdollisuuksia; teknologia ja sen mukana tulevat moninaiset hyödynnysmahdollisuudet. En lähtisi ite kuitenkaan muuttamaan näin radikaalisti arviointimenetelmiä; Koiviston vision mukaan oppilas saisi arvosanan kahdeksan joka tapauksessa. Arvosanat yhdeksän ja kymmenen olisi varattu kiitettäville suorituksille ja alle kahdeksan arvoisia numeroita ei annettaisi lainkaan.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/sanna-jarvela/sanna-jarvela

Järvelän mukaan koulun tulee tukea lapsen kasvua ja kehitystä lapsuudesta nuoruuteen, ja nuoruudesta aikuisuuteen. Koulun tulisi myös sytyttää lapsen kiinnostusta oppimiseen. Järvelän mukaan koulun käytännöt ovat jatkuvasti kehittymässä parempaan suuntaan - oppilaat haluavat olla aktiivisia tutkijoita ja ongelmanratkaisijoita. Järvelän mukaan painopistettä koulun käytännöissä ja oppimistehtävissä tulisi siirtää taidon ja tahdon opetteluun. Tällä hän tarkoittaa sitä, että koulussa tulisi harjoitella enemmän epäonnistumista ja sen aiheuttamien tunteiden hallintaa, sekä opetella tunnistamaan onnistuminen.
Oppimisympäristö voi Järvelän mukaan auttaa oppijaa sitoutumaan oppimiseen ja opiskeluun sekä herättää kiinnostusta. Tällaisen oppimisympäristön toteuttaminen on hyvä esimerkki aktiivisesta oppimisesta.

Järvelä mainitsee yhteisöllisen oppimisen toteuttamisen haasteet. Hän pitää kuitenkin hyvänä asiana tietokoneavusteisten yhteisöllisen oppimisen käytäntöjen vakiintumista. Yhteisöllisessä oppimisessa opitaan ryhmätyöskentelytaitoja, ja sitä kautta opitaan hyväksymään ja sietämään myös eriäviä mielipiteitä ja näkökulmia. Etenkin Järvelän mainitsema tunteiden hallinta kehittyy takuulla yhteisöllisen oppimisen avulla.
Järvelä mainitsee myös opettajien jatkuvan kouluttamisen. Kun opettajilla on käytössään ja hyödynnettävissä uusin tieto ihmisen oppimisesta, he pystyvät suunnittelemaan erilaisia oppimisympäristöjä ja aktivoimaan oppimista.

Järvelän visio vaikuttaa järkevältä ja toteutettavalta. Aktiivinen oppimisympäristö on mielestäni yksi tärkeimpiä oppimista ja kiinnostusta tukevia seikkoja, ja monipuoliset opetusmenetelmät aktivoivat erilaisia oppijoita. Tietotekniikka on oikein käytettynä tehokas oppimisen tukikeino, ja sen avulla voidaan myös herättää erilaista kiinnostusta ja sitoutumista oppilaissa. Pidän tärkeänä myös opettajien ja opettaja-opiskelijoiden jatkuvaa kouluttamista. Erilaisten oppimisen tukikeinojen laaja hallitseminen ja hyödyntäminen helpottavat työtä tulevaisuudessa, ja tarjoavat opettajalle mahdollisuuksia toteuttaa opetusta monipuolisin tavoin.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/pak-tee-ng/7-action-points-b254f54e-dabd-4c39-86d2-4526258c7998

Pak Tee Ng:n mukaan seuraavan 100 vuoden jälkeen Suomen pitäisi olla edelleenkin se maa, jota muu maailma ihannoi opetuksen ja koulutuksen suhteen.

Hän perustelee visiotaan sillä, että sadanvuodenkin päästä Suomessa oikeudenmukaisuus ja opettajien arvostus tulee säilymään samanlaisena kuin nyt.

Lisäksi hän toteaa, vaikka muut asiat saattaisivatkin muuttua tai kehittyä, silti kun perusasiat ovat kohdallaan Suomi tulee olemaan edelleenkin esikuvana muille maille.

Lopuksi hän vielä sanoo, että nykyiset PISA tuloksetkin näyttävät sen, että Suomi on koulutuksen edelläkäviä.

# data[].attributes.body
Vantaan Martinlaakson lukiossa matematiikan opettajana työskentelevä Pekka Peura painottaa

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/orlando-bloom-a804385f-e942-487b-a788-450b276c0eb8/copy-of-orlando-bloom

Orlando Bloomin mukaan lapset sisäistävät ja oppivat paremmin oman intohimonsa ja luovuutensa kautta. Onnellisessa ympäristössä työskentely ja kannustaminen lapsen omassa vahvuusalueessa saa lapset innostumaan tekemiseen paremmin.
Ensisijaisesti vastuussa lapsen toiminnasta on vanhemmat mutta myös koulu ja opettajat ovat suuri osa kasvatusta. Kotioloissa asetetut normit ja säännöt luovat perustan lapsen käyttäytymiselle, kehittymiselle ja vuorovaikutustaidoille.
Mielestäni tällainen lapsilähtöinen opettamistyyli on erityisen hyvä lapsen positiivisen minäkäsityksen ja terveen itsetunnon kehitykselle. Työskentely innostavassa ja kannustavassa ympäristö on yksi asia jota tulisi kehittää tulevaisuudessa. tämänkaltaisilla muutoksilla voi vaikuttaa lapsen positiiviseen koulumotivaatioon.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/tatu-koivisto/1-oppiminen-c5cd2705-1877-4226-a8f5-e5eeb519a1a9

Tatu Koivisto painottaa visiossaan teknologiaa ja sen merkitystä tämän päivän koulumaailmassa. Koivisto näkee, että tulevaisuuden koulumaailmassa oppiminen ei ole kokonaan opettajan harteilla - myös oppilaat opettavat toisiaan ja käyttävät teknologiaa hyödykseen esimerkiksi etätyöskentelyn muodossa.
Digitalisaatiota Koivisto pitää jopa itseisarvona. Koiviston nimeämä haaste onkin, että miten saamme koulumaailman pysymään mukana alati kehittyvässä teknologiassa ja esimerkiksi vähän väliä päivittyvissä sovelluksissa.

Koiviston mukaan muuttuva maailma tuo opettamiseen haasteita. Täydennyskoulutusten avulla opettajien tulisi oppia hyödyntämään esimerkiksi sosiaalista mediaa myös koulumaailmassa.

Koiviston mukaan Suomessa on lähivuosien aikana keskitytty hieman liikaakin Pisan mittaamiin asioihin. Vaikka Pisan avulla onkin saatu selville suomalaisia vahvuuksia, monet muut taidot ovat jääneet vähemmälle huomiolle. Koivisto painottaakin myös muiden taitojen, esimerkiksi esiintymistaitojen, kehittämistä tulevaisuudessa.
Koiviston mukaan tämän päivän arviointitapa on lannistava, eikä tarjoa oppilaille onnistumisen tunteita. Hänen mukaansa arviointijärjestelmää tulisikin muuttaa kannustavammaksi.
Lisäksi Koivisto pohtii visiossaan luokkahuoneiden järjestyneisyyttä: kuinka onnistuisimme luomaan tulevaisuuden luokkahuoneesta vuorovaikutuksellisen ja muuntautumiskykyisen opiskelutilan?

Mielestäni Koivisto tuo Visiossaan esille paljon hyviä näkökulmia. Hänen ajatuksensa lisääntyvästä teknologiasta ovat oikeita - tietotekniikka tulee valtaamaan alaa myös koulumaailmassa.
Itse en kuitenkaan sysäisi opettamisen ja kasvattamisen tehtävää niin paljon digitalisaation niskoille. Itse haluan nähdä opettajan tulevaisuudessakin luokkahuoneen johtavana hahmona, itselleni esimerkiksi etäopiskeleminen sekä verkko-opiskelu kuulostavat vieraalle ja melko rohkeallekin ratkaisulle.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/kirsti-lonka/kirsti-lonka

Kirsti Lonkan mielestä opettajat opettavat liikaa. Koulutusjärjestelmässä ylöspäin mentäessä paasaaminen ja kokeita varten opettaminen lisääntyvät. Opettajien pitäisi kuunnella enemmän ja antaa tilaa luovuudelle ja ongelmanratkaisuille. Kouluviihtyvyys on myös suuri haaste. Uupuminen ja kyynisyys ilmenevät jo ennen lukioikää, erityisesti teknologiataitoisilla lapsilla.

Lonkan mielestä Suomen hyvä Pisa-menestys on ollut suurena kehityksen esteenä viime vuosina. Pisa on estänyt kehitystä, koska ajattelemme kaiken olevan jo hyvin, eikä kehitystä tarvita. Pisalla on kuitenkin myös hyvät puolensa, sillä suomalainen koulujärjestelmä on tehnyt vaikutuksen maailmalla.

Koulu ei Lonkan mielestä tue tarpeeksi työelämässä tarvittavia taitoja, kuten innovaatiota ja luovuutta. Taitoja pitäisi tukea ja harjoitella yhdessä. Koulun pitäisikin siis valmistaa lapsia monipuolisesti hyvään ja mielekkääseen elämään.

Lonka nostaa esille maailmanlaajuisestikin todetun haasteen kokeita varten opettamisesta ja liian vähäisestä luovuudesta. Mielestäni uusi opetussuunnitelma 2016 edistää hyvin tätä asiaa. Jokaisen oppijan huomioiminen yksilönä, sekä oman oppimis- ja opiskelutavan löytäminen ovat mielestäni tärkeitä asioita. Tulevaisuudessa tulisi kuitenkin mielestäni muistaa suomalaisen koulutusjärjestelmän hyvät puolet, eikä lähteä liikaa muuttamaan niitä.

# data[].attributes.body
Vantaan Mart

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/maarit-rossi/1-opettaminen-946fc41e-5216-4ad6-ab01-eb3d631fd57c

Maarit Rossin mukaan opetuksen tulisi olla sosiaalista kanssakäymistä, jossa oppilaat oppisivat yhdessä. Hänen mukaansa olisi tärkeää opettaa lapsista globaaleja kansalaisia, jotta he ymmärtäisivät asioita laajemmin ja tietäisivät mitä maailmalla tapahtuu. Rossi painottaa ettei matematiikan oppimisen tarvitse olla pelkkiä numeroita, vaan sitä voidaan opetella myös luovemmilla menetelmillä, jolloin ratkaisutkin voivat muodostua vapaammin.

PISA-tutkimukset ovat hyvä esimerkki, jotka tukevat matematiikan tehtävien monipuolisuutta. Rossi kuitenkin huomauttaa ettei valtion tule järjestää koulutuspolitiikkaa pelkästään niiden pohjalta. Rossin mukaan arviointia saa ja pitääkin kehittää, mutta nimenomaan laadulliseen suuntaan.

Mielestäni Rossin ajatukset sosiaalisesta oppimisesta ja opetuksen monipuolisuudesta ovat toivottavia esimerkkejä tulevaisuuden kouluun. Koulutus ei saisi olla kilpailua paremmuudesta vaan sen tulisi auttaa jokaista luomaan itselle hyvä tulevaisuus.

# data[].attributes.body
http://maot.fi/oppimisymparisto/yksilollisen-oppimisen-opetusmalli/

Pekka Peuran yksilöllisen oppimisen opetusmallissa opettaja huomioi jokaisen oppilaan henkilökohtaisen opetustarpeen, sillä kaikki oppilaat eivät opi samassa tahdissa. Opetuksen eteneminen edellyttää edellisten asioiden hallitsemista, jolloin heikommat oppilaat eivät kykene omaksumaan uutta tietoa edistyneempien oppilaiden tapaan. Peuran mallissa opettaja ei opeta yhteisesti kaikille samaa asiaa, vaan etenee oppilaiden asettamien ongelmien ohjaamana. Tämä ennaltaehkäisee heikompien oppilaiden putoamista opetuksesta, ja antaa edistyneemmille oppilaille mahdollisuuden vahvistaa jo oppimiaan asioita, sekä auttaa hitaampia oppilaita omien tietojensa pohjalta.

Tämä opetusmalli edistää paitsi ryhmätyötaitoja myös itsenäistä tiedonhankintaa ja oppimista. Opettaja jakaa opetusta sitä kipeimmin tarvitseville ja mahdollistaa ihanteellisessa tilanteessa erinomaisen oppimistuloksen jokaiselle. Ongelmaksi saattaa muodostua ennakoimaton ja mahdollisesti erittäin kuormittava työmäärä opettajalle ja oppilaiden keskinäinen jakautuminen ns. tyhmiin ja fiksuihin. Hankaluutta saattaa tuottaa myös ajanpuute, sillä keskittyminen heikompiin oppilaisiin saattaa estää opetuksen etenemisen riittävän nopeasti. Kuitenkin jokaisen henkilökohtaisen oppimistarpeen huomiointi on merkittävä edistysaskel nykyiseen kaavoihin kangistuneeseen opetustapaan nähden.

Omakohtaisen kokemuksen pohjalta tällainen opetustyyli voi toimia erittäin hyvin tai sitten huonosti. Huonosti se toimi eräällä lukion maantiedon tunnilla, kun hiljaiset opiskelijat eivät uskaltaneet kysyä epäselviksi jääneitä asioita ja lannistuivat kohtuuttoman itsenäisen työn alla. Toisella kurssilla avoin ja rento oppimisympäristö sekä helposti lähestyttävä opettaja saivat puolestaan aikaan tämänkaltaisen mallin toimimisen erinomaisesti. Peuran malli on toki jo kehittyneempi ja sen potentiaali tulevaisuutta ajatellen on mielestäni valtava.

# data[].attributes.body
Anne Rautiaisen mukaan opetuksen ei pitäisi olla luokassa opettajajohtoista, vaan oppilaat pitää nostaa isompaan asemaan. Oppiminen tulee tapahtua myös luokkahuoneen ulkopuolelle ja tehdä oppilaasta oppimisen keskipiste. Rautiaisen mukaan digitalisaation tulisi olla kokoajan mukana oppimisessa. Teknologian tulisi olla luonnollisesti osa opetusta. Lisäksi koulussa tulisi korostaa yhdessä tekemistä, yhteistyö-, vuorovaikutus- ja kansalaistaitoja.

Rautiaisen mukaan koulun keskeisin tehtävä on kasvattaa oppilas semmoiseksi kuin hän on, tukea häntä, jotta hän pääsee kasvamaan täyteen potentiaaliin ja toteuttamaan itseän parhaalla mahdollisella tavalla.

Mielestäni tulevaisuudessa tulisi nimenomaan antaa oppilaiden oppia ja selvittää asioita itse, niin kuin Rautiainen kuvaili. Kuitenkin tulisi muistaa, että opettaja on oppimisesta vastuulla eikä opettaja saisi jättää oppimista täysin oppilaan vastuulle. Kuitenkin oppimisessa tulisi nykyistä enemmän kuunnella oppilaita.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/martti-hellstrom/martti-hellstrom

Jos Hellströmiltä kysytään, mikä on koulun tehtävä, niin se on todella moninainen. Ehkä juuri tästä syystä hänestä koulu ei juuri koskaan muutu, koska ikään kuin ei löydy sellaista mallia, joka pystyisi yhtä aikaa tyydyttämään kaikki nämä tarpeet.

Koulun keskeinen tehtävä Hellströmin mielestä on antaa valmiuksia, joita työelämässä tarvitaan. Näitä koulun tehtäviä on myös mm. poliittiset perustehtävät, kuten se että on haluttu kasvattaa kuuliaisia alamaisia/kansalaisia ja muut yhteiskuntaa eheyttävät tehtävät. Joka tapauksessa Martti Hellström painottaa että koululla on historiallisesti todella laaja tehtäväkenttä.

Opettaminen Hellströmin visiossa  on melko kryptinen ja painottuu enemmän negatiiviseen.  Hellströmin mukaan pitäisi tehdä koulutuspolitiikan puhdistus ja puhua siitä, mitä oikeasti tehdään ja tehdä sitä, mitä puhutaan.

Martin visiosta voi päätellä, ettei hänen ajatuksiaan opetuksesta tueta riittävästi ja muutoksia täytyisi tehdä. Pisa järjestelmää Hellström kuitenkin pitää korkeassa arvossa.

Mielestäni Martilla on monia hyviä ajatuksia, mutta hänen ajatuksensa nykytilanteen opetuksesta on mielestäni vähän liian synkkä, eikä hän vision mukaan oikein näe siinä mitään positiivista.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/martti-hellstrom/martti-hellstrom

Keskittyminen keskeiseen tavoitteeseen koulutuspolitiikassa nousee Martti Hellströmin vision kulmakiveksi. Hellströmin näkemyksen mukaan opettamisen ja oppimisen pohja nojautuu nykyisin hataralle pohjalle, jossa ei ole selkeätä suuntaa vaan  opetukseen liittyvissä asioissa puhutaan yhtä ja tehdään  toista. Hellström kaipaakin selkeää opetuksellista suuntaa, jossa toimitaan rehellisesti ja tavoitteellisesti.

Koulun tehtävästä Hellström toteaa sen, että koulu on  tarkoitukseltaan hyvin moninainen, joten on vaikea löytää yhtä mallia, joka mielyttäisi kaikkia. Hän kaipaisi kuiteinkin rohkeutta uudistaa ja murtaa perinteistä  oppimista ja arviointia, kuten mahdollisuuksien mukaan opiskelu luontaisessa ympäristössä luokan ulkopuolella sekä numeroarvioinnin muuttaminen käytännön läheisemmäksi.

Hellström  nostaa Pisa järjestelmän arvoon ja on tyytyväinen sen mahdollistamiseen eri maiden koulutustason vertailun. Pisa tarjoaisi Hellströmin mukaan vieläkin paremman hyödyntämismahdollisuuden ja syväanalyysin tuloksia pitäisikin hänen mukaan  hyödyntää koulutusjärjestelmässä.

Teknologian hyödyntämistä Hellström pitää suurena mahdollisuutena ja hän toteaakin, että kunakin aikana kannattaa hyödyntää sen ajan teknologiaa.

Martti Hellströmillä on mielenkiintoisia näkemyksiä liittyen koulujen nykytilaan ja tulevaisuuden mahdollisuuksiin. Kuten Hellström, myös minäkin nostaisin esiin teknologian suomat mahdollisuudet. Teknologia on jatkuvasti kehittyvää ja jo siitä syystä on tärkeää pysyä ajan hermolla. Teknologian ja muiden uusien asioiden hyödyntäminen ei kuitenkaan ole välttämättä itsestäänselvää vaan se vaati aikaa.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/sanna-jarvela/sanna-jarvela

Sanna Järvelän mukaan oppilaille on tärkeää opettaa tietoja ja taitoja, jotka edistävät oppilaan oppimista, eli opettaa heidät oppimaan itselleen sopivalla tavalla, sillä on havaittu, että strategiset oppilaat menestyvät hyvin. Lisäksi koulussa pitäisi opetella onnistumisen ja epäonnistumisen tunteiden käsittelyä, ja opettaa sietämään erityisesti negatiivisia epäonnistumisen kokemuksia. Järvelän mukaan tärkeää olisi miettiä keinoja saada oppilaat kiinnostumaan ja sitoutumaan opiskeluun.

Edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi Järvelä mainitsee esimerkiksi tietokoneavusteisten oppimiskäytäntöjen yleistymisen kouluissa. Tietotekniikka itsessään ei edistä oppimista, mutta sen avulla luotuja oppimisympäristöjä voidaan tehokkaasti hyödyntää opetuksessa. Oppilaat osallistuvat opetukseen aktiivisina toimijoina, joiden tehtävänä on toimia tutkijoina ja ongelmanratkaisijoina, jolloin he itse pääsevät kokeilemaan ja oppimaan. Tärkeää on myös kouluttaa opettajia vastaamaan nykyisiä tarpeita. Hyvin koulutettu opettaja voi valmistella oppilaille erilaisia oppimisympäristöjä sekä tilanteita oppimisen edistämiseksi, kun hän ymmärtää oppilaiden tapoja oppia.

Sanna Järvelän visio vaikuttaa varsin hyvältä kuvaukselta opetuksen kehityksestä, jossa tietotekniikkaa pyritään käyttämään oppimisen tukivälineenä. Yhteiskuntamme digitalisoituu huomattavan nopeasti, jolloin myös koulutuksen pitäisi seurata aikamme tarpeita. Tietotekniikan ei tarvitse kumota aiemmin hyvinä pidettyjä opetustapoja, vaan täydentää ja monipuolistaa oppimisen mahdollisuuksia.

# data[].attributes.body
Liukkaan ja Lehmuskosken mukaan tärkeää, että oppilaat oppivat luomaan teknologian avulla asioita sekä osaavat käyttää sitä ongelmanratkaisutilanteissa. Opettamisessa pitäisi asioiden opettamisen sijaan painottaa ajattelun opettamista, jotta oppilaat kykenevät itsenäisesti ratkaisemaan ongelmia. Myös tietokoneen käyttöä opetuksessa korostetaan oppiaineesta riippumatta. Teknologiaopetus olisi heidän mielestään hyvä saada osaksi erilaisia ilmiöitä, kuten kierrätystä.

Teknologian avulla oppiminen ja opettaminen on väistämätön osa tulevaisuuden koulumaailmaa. Teknologiaa käytetään koulumaailmassa koko ajan enemmän ja enemmän, joten sen asema tulevaisuudenkuvassa on vankka. Teknologiaopetus on oppilaiden kannalta hyödyllistä, kun opetettavasta asiasta on hyötyä tulevaisuudessa. Opetuksen täyden teknologisoitumisen suhteen olen itse kuitenkin vielä kriittinen.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/maarit-rossi/1-opettaminen-946fc41e-5216-4ad6-ab01-eb3d631fd57c

Rossin visiossa asioita opetetaan esim. tekemällä pienimuotoisia tutkimuksia hyödyntäen oppilaan omia kokemuksia (esimerkiksi jätehuollosta), joita peilataan isompaan kuvaan. Tällä tavalla lapset saavat käsityksiä syy- ja seuraussuhteista ja mahdollisesti tiedostavat asioiden vaikutuksen globaalisti.

Matematiikan opettamisen haasteina hän mainitsee opetusmenetelmien kapeuden ja oppimateriaalien suppean asioiden käsittelyn. Rossin mielestä on paljon asioita, joita voitaisiin muuttaa.
Hän pitääkin muutosten tekemistä täysin mahdollisena superammattitaitoisen opettajakunnan ansiosta.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/chandrika-bahadur/chanrika-bahadur

Bahadurin mukaan tulevaisuudessa kiinnitetään entistä enemmän huomiota koulutuksen tarkoitukseen ennemmin kuin vain koulutuksen mahdollistamiseen. Hän kertoo, kuinka SDGt (sustainable development goals) ohjaavat arvioimaan koulutusta sen perusteella, miten lapsemme pärjäävät ja voivat vaikuttaa tulevaisuuden luomiseen, jolloin päämääräksi tarkentuu kykyjään käyttäviksi, vastuullisiksi kansalaisiksi kasvattaminen. Bahadur olettaa, että seuraavien vuosikymmenten aikana maailma tulee muuttumaan eliniänodotusten ja työn automatisoitumisen alueilla, jolloin myös koulun merkitys tulee muuttumaan perusteellisesti. Myös uusi tieto ihmisaivojen toiminnasta ohjaa koulutusta yksilöllisyyden suuntaan.

Kognitiiviset taidot ovat tärkeitä ja teknologia tulee muuttamaan koulutusta, mutta ydin on ihmisten välinen kanssakäyminen. Bahadurin mielestä on elintärkeää, että lapsilla on aikuisia roolimalleja jotka opastavat ja opettavat sosiaalisia arvoja auttaen lapsia kasvamaan paremmiksi kansalaisiksi. Tässä roolissa ovat tärkeitä myös opettajat, vaikka suurin muutos voikin tapahtua muodollisen koulujärjestelmän ulkopuolella.

Bahadur korostaa tulevaisuuskuvassaan aiempien teemojen lisäksi monikulttuurisuutta, joka on Suomessa yhä kasvava teema. Mielestäni Bahadurin tulevaisuudenkuvan ainekset ovat yksinkertaisia ja olleet olemassa aina. Ennemmin kuin varsinaisesti koulutusta mullistava, Bahadurin visiota voisi kuvata sanalla kirkastava. Mielestäni on äärimmäisen tärkeää pysähtyä miettimään miksi teemme jotain ja pitäisikö niihin tavoitteisiin päästäksemme keinoja muuttaa jotenkin.

# data[].attributes.body
Pekka Peura

https://hundred.fi/visiota/pekka-peura/pekka-peura

Pekka Peuran visiossa perinteinen opetus muuttuu enemmän erilaisia oppijoita tukevaksi. Opettaja ei opeta aiheen teoriaa kaikille yhteisesti, vaan opiskelijat voivat itse opiskella teorian yksin tai yhdessä, tai opettajan avustuksella. Peuran visiossa opetuksessa olisi aikaa muullekin kuin ”perinteiselle” opetukselle: myös muut työelämässä ja tulevaisuudessa tarvittavat taidot olisi tärkeä ottaa mukaan opetukseen.

Peuran mallissa opettaminen muuttuu: asian voi oppia muillakin keinoilla kuin opettajalähtöisellä opiskelulla. Opetuksessa myös arvioinnin käytännöt muuttuvat. Arviointi muuttuisi vuorovaikutteisemmaksi, eikä arvosana koostuisi vain kokeen arvosanasta.

Uusi opetussuunnitelma tukee Peuran visiota mm. arviontikäytännössä. Peuran mallia tukee koulujärjestelmän saama taloudellinen tuki.

Pekka Peuran vision tulevaisuuskuva on mielestäni hyvä. Lukiossa olen opiskellut yhden pitkän matematiikan kurssin Peuran vision mukaisesti, ja se oli mielestäni varsin toimiva. Opettajalla oli aikaa avustaa heikompia oppilaita oppimaan kurssin perusasiat sillä välin kun nopeat oppijat etenivät haastavampiin tehtäviin. Kaikki kurssin oppilaat hyötyivät Peuran mallista, varsinkin matematiikassa heikommin menestyvät oppilaat, koska opettajalla oli enemmän aikaa antaa yksilöllistä tukea.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/anneli-rautiainen/7-toive-100-vuodelle-79120f66-7abf-4f13-83e1-48a307f4e45b

Tulevaisuus on aina tuntematonta, joten on todella tärkeää hallita 21. vuosisadan taidot.  Emme vielä tiedä minkälaisia ammatteja tulevaisuus luo. Vuorovaikutustaidot, yhteistyöhalukkuus sekä kansalaistaidot ovat tärkeitä taitoja oppia ja niitä tulisi jatkuvasti kehittää.

Rautiainen korostaa, että opetus tulisi järjestää enemmän oppilaan ehdoilla niin, että oppilaan oma palo ja halu tehdä tulisi enemmän esiin. Oppilaiden motivaation kannalta olisi tärkeää, että opettajat haastaisivat ammattitaitoaan. Voidaan esimerkiksi miettiä uudelleen opettajan ja oppilaan rooleja.

Perinteinen  opettajajohtoinen oppiminen voisi siirtyä oppilaskeskeisemmäksi.  Oppilaslähtöisyys tulisi ottaa huomioon arviontiprosessin alusta alkaen. Rautiainen ehdottaa, että oppilaan tulisi saada osallistua arviointiin asettamalla itselleen tavoitteita ja näin oppilas tiedostaisi myös arviointiperusteet. Arvioinnin tehtävä on olla kannustavaa, jatkuvaa ja ohjaavaa. Oppilaan ohjaaminen kohti tavoitteita ja saavutusten arvostaminen palkitsee. Toisaalta arviointi voi auttaa löytämään paremmin ne alueet, joissa voisi kehittyä.

Rautiainen nostaa esiin myös oppimisen ympäristön muutostarpeen. Oppilaan kannalta tehokas ja motivoiva oppiminen voisi tarkoittaa sitä, että perinteinen ”luokkahuonemalli” oppimisympäristönä jätettäisiin unholaan.  Voisimme siirtyä ympäristöön, joka tukee erilaisia oppijoita. Oppilaalla tulisi olla vapautta valita missä ja miten opiskelee, eikä oppiminen olisi tiettyyn paikkaan sidottua. Eri päivinä voi oppia eri paikoissa.

Koulutuksen kehittämisestä Rautiainen toteaa, että emme voi paistatella enää Pisa-tulosten auringossa. Haasteena on eriarvoistuminen koulujen ja alueiden välillä sekä oppilaiden asenne koulua kohtaan.  Koulujärjestelmämme on periaatteessa yhdenvertainen ja jossain määrin se toteutuu, mutta haasteitakin on.

Muutos täytyisi tapahtua kaikilla tasoilla systeemissä eli valtion, kunnan , koulun, ja luokan tasolla oppimisessa.  ”Koulun tehtävänä on saada kaikille lapsille hyvä tulevaisuus ja se tapahtuu niin, että jokainen lapsi pääsee täyteen potentiaaliin osaamisessaan ja myöskin hyvinvoinnissa sekä pystyy kasvamaan juuri sellaiseksi kuin hän on”, Rautiainen sanoo.

Rautiaisen visio vapaista oppimisympäristöistä ja oppilaslähtöisemmästä koulusta on kiinnostava, mutta jotenkin jo tylsä. Arviointiprosessin suunnittelu oppilaan ja opettajan kesken on ideana kiva, mutta kuulostaa aika hankalalta toteuttaa hyvin ja hyödyllisesti käytännössä.  Mainitessaan virtuaalisen oppimisympäristön hän ei juurikaan tuo esiin ”digitalisaation” mahdollisuuksia koulutuksessa, vaikka puhuukin tulevaisuuden taitojen hallitsemisen tarpeesta.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/lehmuskoski-ja-liukas/linda-liukas-ja-jemina-lehmuskoski

Liukkaan ja Helmuskosken visiossa opitaan käyttämään teknologiaa oppimisen ja ongelmanratkaisun apuvälineenä. Asiaa opetetaan haastamalla opettajat pois heidän mukavuusalueeltaan ja rohkaisemalla lapsia luovaan ongelmanratkaisuun, tiedon etsintään ja mielikuvituksen käyttöön. Teknologiaa tulisi yhdistää fyysisessä ympäristössä oppimiseen liittämällä siihen digitaalisia sovelluksia. Virheiden tekeminen tulisi nähdä hyödyllisenä kokeiluna eikä alituisina mokina.

Liukas visioi tulevaisuuden koulua villimmäksi, värikkäämmäksi ja aika paljon vinksahtaneeksi. Lehmuskosken mukaan koulutuksen tulisi lähteä lapsen lähtökohdista, ajatuksista ja oppimistarpeista. Mielestäni nämä ovat hyviä visioita, sillä muuttuva maailma vaatii kouluakin muuttumaan. Mielestäni teknologia tulisi ottaa rohkeasti mukaan opetukseen jo alaluokista alkaen, sillä lapset ovat todella alttiita oppimaan uusia asioita. Digitaalisten sovellusten asianmukainen käyttö on hyvä oppia valvotusti ja jo nuorena. Liukkaan visio villimmästä ja luovaan työskentelyyn rohkaisevasta koulusta on inspiroiva.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/leena-krokfors/leena-krokfors

Koulun tärkein tehtävä on Krokforsin mukaan sivistää tulevia kansalaisia ja sosiaalistaa yksilöitä osaksi yhteisöä. Sivitystehtävä ja maailmankuvan rakentaminen ovat myös koulun tehtäviä. Krokforsin mukaan on väärin ajateltu, että oppiaineiden
sisällöt ja niiden oppiminen on koulun tehtävä. Opettajan työ on tällä hetkellä muutoksessa. Opettajan tehtävä on yhdistää opetussuunnitelma muihin oppimisympäristöihin, joka tarkoittaa sitä, että opettajan ja muiden oppimisympäristöjen ammattilaisten vuorovaikutus korostuu. Krokforsin mukaan me emme opiskele Pisaa varten vaan Pisassa menestyminen tulee oppimisen rinnalla. Tulevaisuuskuva on hyvä, sillä Krokfors ottaa huomioon teknologian kehittymisen ja uusien oppimisympäristöjen mahdollisuudet.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/tatu-koivisto/tatu-koivisto
Koivisto toivoo, että tulevaisuudessa opettajan ja oppilaan roolit eivät ole niin selkeästi rajattuja kuin nykypäivänä, vaan myös oppilaat opettavat toisiaan. Opetuksessa tulisi hyödyntää entistä enemmän nykyistä teknologiaa ja ottaa opetukseen mukaan myös sosiaalinen media. Tehokasta oppimista tulisi tukea myös oppimisympäristön avulla. Luokkahuoneen tulisi rakentua niin, että oppilaat voivat olla vuorovaikutuksessa toistensa kanssa. Arvioinnin tulisi Koiviston mukaan olla kannustavaa, eikä oppilaita lannistavaa.

Uudenlaisiin opetusmenetelmiin siirryttäessä tulisi opettajien saada tarvittavaa lisäkoulutusta. Koiviston mukaan erilaisten oppimismenetelmien käyttäminen vaatii opettajilta kärsivällisyyttä.

Koivisto toivoo suomalaisen koulujärjestelmän säilyttävän muutosvalmiuden myös tulevaisuudessa. Hänen mukaansa on tärkeää, että koulut muokkaavat opetusmenetelmiään jatkuvasti pysyäkseen muuttuvan maailman mukana. Olen tässä asiassa Koiviston kanssa samaa mieltä. Mielestäni koulujen on erittäin tärkeää antaa oppilaille valmiudet toimia yhteiskunnassamme, jotta tämä onnistuu on koulujen pystyttävä uudistumaan.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/tatu-koivisto/tatu-koivisto

Tatun mukaan koulu ja koulutus vaatii paljon muutosta nykyisestä. Hän visioi, että jatkossa opettajan rooli "opettaja" tai "tiedon jakajana" tulee entisestään vähenemään. Oppilaat tulevat lukemaan luentomateriaalit kotona ennen kouuun tuloa, jonka jälkeen opitusta asiasta esitetään tarkentavia kysymyksiä. Lisäksi Tatu painottaa vertais oppimisen  tärkeyttä.
Opettajien ammatin haasteena Tatu näkee kuinka he onnistuvat ottamaan SOMEn mukaan opetukseen. Hänen mukaansa se vaatiikin paljon lisäkoulutusta ja kärsivällisyyttä esimerkiksi uusia työalustoja kohtaan.
Tatun mukaan oppimista tulisi tukea posiitivisemman arvioinnin kautta. Hän sanoo pohtineensa arviointia jossa 50% oppilaista annettaisiin arvosana 8 ja lopuille 9 tai 10. Hänen mukaansa se lisäisi osaamisen ja onnistumisen kokemuksia, jotka kannustaisiavat opiskelemaan.
Tatu näkee opettajan vapauden hienona mahdollisuutena, kunhan opettajat ympäri suomea haluavat käyttää digitalisaation mahdollisuuksia hyödyksi.

Itse olen Tatun kanssa samaa mieltä, että koulun tärkein tehtävä on antaa oppilaille valmiudet toimia tiedollisesti ja taidollisesti yhteiskunnassa. Yhteiskunta muuttuu ja koulunkin pitää muuttua, mutta aloitettava on edelleen perusasioista. Mielestäni meidän ei kannata unohtaa tärkeintä hienomotoriisia harjoitteita, joita esimerkiksi käsinkirjoittaminen ja laskeminen ovat. Meidän ei kannata ainakaan vielä luopua täysin kirjallisesta materiaalista, mutta toki voimme järkeistää tehtäväkirja kulttuuria, kohti digitalisaation tuomia mahdollisuuksia.
Oppilaan kannalta omien kirjojen, vihkojen ja koulutarvikkeiden käyttöminen tuo mukanaan vastuuta, kehittää muistia, järjestelmällisyyttä ja elämänhallintaa. Alakouluikäinen tarvitsee vielä paljon konkreettista oppimista, jossa visualisointi, tehtävien pilkkominen ja käytännön esimerkit on mielestäni selkeintä toteuttaa yhdessä kirjallisen materiaalin kanssa. Mielestäni tulevaisuudessa tulisi käyttää jatkossa enemmän ns. "apuvälineinä" pidettyjä erityisluokkien tarvikkeita, joilla asioista selkeytetään ja tuodaan oppilaalle ns. kouriin tuntuvaksi.
Alakoulun jälkeen, hallitessaan peruskäsitteitä ympäröivästä maailmasta,  pienet oppilaat ovat valmiinpia ymmärtämään nykyisen pilvimaailman toimintaa. Mielestäni ei ole mikään kiire digimaailmaan, sillä oppia ikä kaikki!

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/sanna-jarvela/sanna-jarvela

Sanna Järvelä painottaa visiossaan, että koulun tulisi opettaa lapsia oppimaan. Järvelän mukaan hyvä oppija osaa säädellä oppimiseen liittyviä emootioitaan, jolloin menestyminen koulussa on todennäköistä. Koulussa tulisi opettaa asenteita ja taitoja, jotka edistävät oppimista.

Opettajilla on Järvelän mukaan erinomaiset mahdollisuudet luoda toimivia oppimisympäristöjä, sillä heillä on uusin tieto siitä, miten ihminen oppii. Oppimisympäristö ei Järvelän mukaan saa olla ainoastaan innostava, vaan sen on kannustettava oppilasta kehittymään sisäisesti motivoituneeksi oppijaksi. Fyysisten oppimisympäristöjen ohella digitaalisia oppimisen tiloja tulisi hyödyntää nimenomaan tavoitteessa saada oppilas sitoutumaan opiskeluun ja kiinnostumaan siitä.

Järvelä tähdentää, että tieto- ja viestintätekniikkan käyttöä opetuksessa tulisi hyödyntää nojaten jo olemassa olevaan ymmärrykseen ja tietoon oppimismotivaation synnystä ja hyvien oppimistulosten tekijöistä. Koulun perustehtävä - tarjota tiedolliset ja taidolliset perusteet oppimiselle sekä tukea kasvua ja kehitystä - ei saa Järvelän mukaan hämärtyä digitalisoitumisen ja ideatulvan keskellä.

Sanna Järvelän näkemys tulevaisuuden koulusta on samankaltainen kuin omani. Tieto- ja viestintätekniikka tarjoaa mittaamattomasti mahdollisuuksia, joilla luoda oppijalle oppimisympäristöjä. Kuitenkaan päätarkoituksena ei ole käyttää teknologiaa opetuksessa vain siksi, että se olisi siistiä, hauskaa ja ajanmukaista. Tieto- ja viestintätekniikan on kyettävä edistämään sisäisesti motivoitunutta oppimista.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/lehmuskoski-ja-liukas/linda-liukas-ja-jemina-lehmuskoski

Lehmuskoski ja Liukas ovat sitä mieltä että oppimisen lähtökohtana tulisi olla ymmärrys siitä, etteivät ihmiset ole pelkästään teknologiateollisuuden kuluttajia, vaan myös kokijoita ja tuottajia. Oppilaalle tulisi opettaa valmiudet käyttää teknologiaa myös ongelmanratkaisuvälineenä. Teknologiaa on mahdollista hyödyntää aineessa kuin aineessa, ja opettajat voisivatkin pohtia kuinka sitä voi eri oppiaineiden sisällä käyttää luomisen välineenä.

Oppimista tuetaan luomalla inspiroivia ympäristöjä ja linkittämällä teknologiaopetus erilaisiin kiinnostaviin ilmiöihin kuten esimerkiksi kierrätykseen. Lehmuskoski ja Liukas haluaisivat näyttää miten maailma oikeasti toimii ja miten teknologian avulla sitä voi ymmärtää ja parantaa. Opettajien tulisi olla rohkeita ja innovatiivisia, mikä näkyisi lopulta opetussuunnitelmassa.

Mielestäni näkemyksen mukainen tulevaisuuskuva on realistinen. Se ottaa huomioon maapallon teknologisoitumisen hyvin ja käyttää sitä hyödyksi. On tärkeää koettaa sisällyttää opetukseen ajankohtaisia ja hyödyllisiä taitoja, jotka hyödyttävät lasta myöhemmin elämässä. On täysin perusteltua opettaa lapsille tietoteknisiä taitoja ja koodaamista, sillä nykyisin yhä useampi joutuu työssään käyttämään tietotekniikkaa ja suuri osa työympäristöistä pohjautuu Internettiin.

-Juuli Hietala

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/tatu-koivisto/1-oppiminen-c5cd2705-1877-4226-a8f5-e5eeb519a1a9

Koivisto tuo esille varsin mielenkiintoisen näkökulman teknologian ja koulun välisestä suhteesta; digitalisaatio ja teknologistuminen on nyky-yhteiskunnassa kasvavissa määrin tärkeitä opittavia asioita, ja näiden asioiden on saatava jalansijaa koulussa. Tämä helpottaa oppilaiden integroitumista yhteiskuntaan.

Toisaalta, koska teknologia on hyvin nopeasti muokkautuvaa ja kehittyvää, niin samanlaisia ominaisuuksia vaaditaan myös opettajilta ja kouluilta heidän toiminta- ja opetustavoissaan.

Varmasti Koiviston mielenkiintoisin huomio on ajatus siitä, että lapset ja nuoret on opetettava oppimaan. Teknologian kautta heidän tulisi opiskella asioita etukäteen ja käyttää opettajaa vain saadakseen vastauksia kysymyksiinsä. Toisien sanoen, on puhe oppimisen omavaraisuudesta; lapselle ei kannata onkia kalaa, vaan hänet kannattaa opettaa kalastamaan itse.

Periaatteessa selkeitä ja totuudenmukaisia asioita, mutta itse olen etenkin viimeisen ajatuksen kanssa yhtä mieltä.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/jani-toivola/1-jani-toivola

Toivolan mukaan nuoren on oppimisen kannalta tärkeää ymmärtää oma yhteytensä yhteiskunnan tai yhteisön jäsenenä. Nuorillakin on mahdollisuus vaikuttaa yhteiskuntaan ja tietoisuutta siitä tulisi lisätä.

Toivolan mielestä koulun tehtävä olisi auttaa yksilöä löytämään itsensä. Hänen mielestään on tärkeää, että koulutuksen mielikuva ei tarkoita samanlaista kaavaa. Ihmisten tulisi luottaa siihen, että yksilön valinnat ovat onnistuneita kunhan ne ovat heidän omia valintojaan. Toivolan mielestä kokemusten ja tarinoiden jakamista opettajan ja oppilaiden välillä tulisi lisätä, sillä oppilailla on tarve olla mukana tunteessa ja kuulla tarinoita ihmiselämästä

Tulevaisuudelta Toivola toivoo koulutusjärjestelmän pysymistä monimuotoisena, jotta se tukisi lasten ja nuorten kasvua. Hän toivoo koulun tukevan erilaisia etnisiä ja kulttuurisia taustoja sekä seksuaalisia vähemmistöjä. Olen Toivolan kanssa samaa mieltä siitä, että koulun tulisia tukea yksilöitä samalla tavalla alkuperästä riippumatta. Koulutusjärjestelmän monimuotoisuus tarjoaa myös paljon enemmän mahdollisuuksia oppimiseen, sillä kaikilla on oma tapansa oppia.
-Veera Turja

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/antti-malste/antti-malste

Antti Malsten näkemys oppimisesta ja opettamisesta nivoutuu kauniisti yhteen ajatukseen: oppimaan oppimiseen ja oppimaan opettamiseen. Opettajien suuri haaste onkin innostaa oppilaita oppimaan oppimisesta, jota varmasti jokainen tulee tulevaisuudessa tarvitsemaan muuttuvassa yhteiskunnassa.

Tulevaisuuden yhteiskunnassa harvoin enää pärjää yhdellä tutkinnolla, joten on tärkeää, että ihminen jatkuvasti innostuu uusista asioista ja on utelias. Oppimaan oppiminen onkin uuden tutkinnon hankkimisen yksi edellytyksistä.

Malsten painottaa myös sitä, että jokaisen nuoren tulisi saada hyvät perustaidot, jotka tukisivat nuoren arkea ja edesauttaisi aktiivisena kansalaisena toimimista yhteiskunnassa.

Malstenin mielestä ammatillisen koulutuksen näkökulmasta arviointia tulisi kehittää siihen suuntaan, että oppilaan jo aikaisemmin saatu osaaminen tulisi voida tunnistaa ja tunnustaa. Hän painottaa myös sitä, että vaikka Pisa-tulokset ovat hyvä mittari osaamiselle, meidän ei tulisi keskittyä niihin liikaa.

Malsten uskoo, että Suomi voi pärjätä ainoastaan panostamalla koulutukseen ja olemalla "maailman osaavin kansa". Malsten on myös sitä mieltä, että Suomen tulisi panostaa koko koulutusjärjestelmään, eikä  ainoastaan esimerkiksi korkeakoulutukseen.

Minun mielestäni Malsten tulevaisuuskuva on erittäin ajankohtainen ja sopii hyvin yhteen myös minun näkemysteni kanssa. Kaikkialla puhutaan elinikäisestä oppimisesta ja uteliaisuuden tärkeydestä, ja ne nousevat esiin myös Antti Malsten näkemyksessä.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/sanna-jarvela/sanna-jarvela

Sanna Järvelän mukaan koulun tehtävänä on antaa lapselle tiedolliset ja taidolliset perusteet sekä tukea lapsen kasvua ja kehitystä. Oppilaat ovat koulussa yhä aktiivisemmassa roolissa ja he toimivat ongelmanratkaisijoina. Lisäksi tietokoneavusteinen yhteisöllinen oppiminen on lisääntymässä, mutta sen tavoitteellisessa toteutumisessa on omat haasteensa. Järvelän mielestä painopistettä koulun käytännöissä ja oppimistehtävissä tulisi siirtää ”taidon ja tahdon” harjoitteluun koulumenestyksen parantamiseksi. Tärkeää olisi harjoitella sietämään epäonnistumista, mutta myös tunnistaa onnistumisen hetket.

Järvelän mukaan opettajan on tärkeää pysyä ajan hermolla sekä olla tietoinen uusimmasta tiedosta oppimiseen liittyen.  Näin opettaja kykenee suunnittelemaan erilaisia oppimisympäristöjä ja luomaan oppimista käynnistäviä tilanteita. Opettajankoulutuksessa on tavoitteena, että opettajaksi opiskelevien oppimisen taitoja ja aktiivisen oppijan asennetta vahvistetaan, jolloin he toteuttavat ajatusta tulevaisuudessa koulussa omien oppilaidensa kanssa.

Näen koulun tulevaisuuden hyvänä ja kannatan toiminnallisuutta sekä oppilaiden yksilöllistä huomiointia. Lisäksi näen lisääntyvän teknologian hyödyntämisen mahdollisuutena, kunhan se pysyy maltillisissa rajoissa.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visions/zobaida-akhter-aa459378-f4b6-4850-b970-90301d6ce578/copy-of-zobaida-akhter

Akhterin näkemys koulutuksesta on perinteinen ja hän pyrkii kehitystyöhön tasa-arvoisen opetuksen puolesta.
Akhter puhuu erityisesti naisten aseman puolesta ja inkluusion lisäämisestä koulutukseen. Hän pyrkii saavuttamaan tasa-arvoisen kasvatuksen kaikille, mikä on olennainen tavoite hänen kotimaassaan.

Akhterin mukaan  perheiden kasvatuksella on suuri merkitys koulumenestykseen ja seterotyyppisen käyttäytymisen vähentämiseen esim. tyttöjen ja poikien välillä. Hän korostaa myös opettajan roolia mentorina ja ystävänä, jonka tulisi ottaa jokainen oppijan huomioon puutteineen, virheineen ja yksilönä. Tämän mahdollistamiseksi on opettajan omaksuttava ajatus molemminpuolisesta kehittymisestä ja kunnioituksesta, mikä Akhterin maassa on vielä suhteellisen harvinainen ilmiö opettajan ja oppilaan suhteessa.

Akhter ottaa huomioon myös laajemmat koulutukseen liittyvät toimijat. Hän toivoo opetuksen kehittyvän enemmän luokan ulkopuoliseen vuorovaikutukseen esimerkiksi eri alojen asiantuntijoiden pitämiin skypetuokioihin. Akhter kertoo Bangladeshissa koulutuspolitiikan olevan huipputasoa ja että opettajia koulutetaan ja kehitetään jatkuvasti, mikä mahdollistaa opetustyylin muovautumisen tasa-arvoisempaan suuntaan. Mielestäni tätä tulisi tapahtua kaikissa maissa enemmän, sillä maailma muuttuu ja sitä kautta myös vanhat opetustyylit jäävät pikkuhiljaa tarpeettomiksi. Jokaisen opettajan tulee kehittyä jokaisen oppilaansa myötä, kunnioituksen ja yhteistyön kautta.

Akhterin mukaan jokainen on opettaja ja jokainen on oppija. Tämä ajatus tulee kasvattamaan ihmisiä ja instituutioita parempaan suunntaan.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/anneli-rautiainen/anneli-rautiainen

Rautiainen puhuu 21. vuosisadan taitojen hallinnasta, kun lapset lähtevät työelämään. Hän korostaa koulussa opittavia yhteistyötaitoja, vuorovaikutustaitoja ja kansalaistaitoja. Hän mainitsee myös oppilaan oman motivaation, ja kuinka tärkeää opetus olisi järjestää niin, että oppilaalla on oma halu työskennellä ja oppia ilman, että kaikki annetaan valmiina eteen. Rautiainen mainitsee myös oppimisympäristön eräänä vaikuttajana motivaatioon. Oppimisympäristön tulisi innostaa kaikkia oppilaita ja olla tarpeeksi vaihtelevaa. Oppimisympäristö voi olla myös virtuaalinen. Rautiainen korostaa digitaalisaation tärkeyttä, ja kuinka sen pitäisi olla kaikessa mukana, joten on erittäin tärkeää, että opettajat hallitsevat erilaisten teknologisten laitteiden ja ohjelmien käytön.

Hän kannustaa opettajia haastamaan omaa ammattitaitoaan ja miettimään opettajan ja oppilaan roolia opetustilanteessa. Siirtyminen enemmän oppilaskeskeiseen opetukseen olisi Rautiaisen mielestä hyvä. Opettaja mahdollistaa oppimisen mutta oppimisen omistajuus on oppilaalla.

Uuden OPS:in myötä tämän vision tulevaisuus näyttää hyvältä. Teknologiaa yritetään hyödyntää aina enemmän ja enemmän sekä opettajan ja oppilaan rooleja opetustilanteessa yritetään muuttaa enemmän oppilaskeskeisemmiksi.

Itse olen samaa mieltä Rautiaisen kanssa. Teknologian kehittyminen on opettamisen kannalta mahtavaa, koska sitä voi hyödyntää niin monella eri tapaa opetuksessa. Myös oppimisympäristö on erittäin tärkeä, sillä monet nuoret oppivat eri tavalla eri tiloissa ja tilanteissa ja tämän haluan ottaa tulevassa opettajan työssäni huomioon.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/kerrine-bryan-27b294dd-5f74-4122-92bb-d35aa1768f4f/copy-of-kerrine-bryan

Bryanin mielestä meidän pitäisi tehdä selväksi se, että oppilaat ymmärtävät, kuinka kouluissa opetettavat aineet liittyvät teollisuuteen ja tosielämään. Kun heillä on tieto tästä, heidän on helpompi tehdä isoja päätöksiä tulevaisuutta varten, kuten vaikkapa mitä jatkokoulutusaineita he haluavat opiskella, tai mitä taitoja he haluavat opiskella.
Opettajan tehtävänä Nryan näkee oppilaiden rohkaisemisen.
Aivan ilmeinen rooli on opettaa oppilaille, mitä aiheita heillä on mahdollisuus opiskella, mutta heitä myös täytyy rohkaista ymmärtämään missä he ovat hyviä ja mistä asioista he voisivat nauttia.
Standartisoitu testaaminen ei Bryanin mielestä täysin todista, mitä lapset ovat oppineet, mutta
se on hyvä tapa opettaa heille kuinka olla omistautunut saavuttamaan jotain.
Oppimisympäristönä jännittävimpänä Bryan näkee ympäristön, joka on välittömässä yhteydessä toimialaan. On arvokasta pereytyä tosissaan alaan ja nähdä, miten asiat toimivat oikeassa elämässä. Hänen mukaansa sillä tavalla oppi paljon enemmän kuin teoriassa.
Koulutus on jokaisen vastuulla Bryanin mielestä. Roolmallit ovat koulutuksessa tärkeitä. Lapsille tulisi kertoa, mitä teet työssäsi, tai mitkä valintamahdollisuudet ovat heille tarjolla. Työskentelevän ihmisen pitäisi Bryanin mielestä käydä kouluilla ja olla roolimallina. Lapsille pitäisi kertoa siitä mitä teet ja täten kouluttaa heitä työelämään.
Bryanin mielestä seuraavan 100 vuoden aikana Suomen pitäisi sisällyttää teollisuutta koulutukseen. Teollisuus pitäisi tuoda kouluihin, jotta opilaat näkisivät, että he oppivat koulussa asioita todellista elämää varten.
Bryanin pyrkimyksiä voitaisiin tukea siten että oppilaat oppisivat enemmän kouluaineiden yhteyksistä tosielämään ja tekisivät mahdollisia vierailuja teollisuusaluille ja yrityksiin.
Omasta mielestäni idea on hieno ja sillä voisi olla tulevaisuus. Käytännönläheisyys avartaa oppilaiden mieltä ja on edesauttamassa uusia mahdollisia innovaatioita.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/pekka-peura/pekka-peura

Peuran näkemys opettamisesta on, että lapset ovat jo valmiiksi täynnä intoa ja halua oppia, joten kannustus ei ole tarpeellista. Sen sijaan on panostettava siihen, ettei intoa viedä oppilailta pois. Hän painottaa myös oma-aloitteisuuden ja vuorovaikutustaitojen opettamisen merkitystä, sillä ne valmistavat nuoria työelämään ja tulevaisuuteen. Niiden syntymistä ei tulisi pitää itsestäänselvyytenä.

Opettamisessa tulisi Peuran mukaan kiinnittää huomiota vanhojen pinttyneiden ajatustapojen muuttamiseen. Esimerkiksi perinteinen "yksi puhuu ja muut kopioi" -menetelmä ei ole välttämättä se paras keino. Toisena muutostarpeena Peura mainitsee arviointimenetelmät. Huomioon tulisi ottaa oppilaiden erilaisuus ja se, minkä verran kukin on opiskellut tiettyä aihetta.

Oma-aloitteisuuden ja vuorovaikutustaitojen kehittämiseksi opettajien ei tulisi laiminlyödä niiden opettamista. Myös innostavaan oppimisympäristöön, jossa oppilas pääsee toteuttamaan itseään, tulee panostaa. Kiireen ja stressin minimointi on Peuran mukaan myös tärkeää, jottei aika kulu vain ja ainoastaan oman sisällön opettamiseen.

Tulevaisuudenkuva on mielestäni osittain helposti toteutettavissa. Olen itse myös sitä mieltä, että elämäntaitoihin liittyvään oppimiseen tulisi panostaa enemmän ja että tietyt pinttyneet ajatustavat eivät aina ole niitä parhaita. Ainoa hieman kyseenalainen ajatus Peuran tulevaisuudenkuvassa oli se, ettei lapsia tarvitsisi kannustaa. On totta, että lapsista löytyy jo valmiiksi intoa ja motivaatiota oppimiseen, mutta kannustus on mielestäni silti tärkeä osa opettajan työtä. Kaiken kaikkiaan Peuran tulevaisuudenkuva vastasi kuitenkin paljolti omia ajatuksiani.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/orlando-bloom-a804385f-e942-487b-a788-450b276c0eb8/copy-of-orlando-bloom

Orlando Bloom uskoo, että luovuuteen ja intohimoon perustuva oppiminen on avain terveeseen ja eloisaan mieleen. Hän toteaa, että lapset jotka ovat luovia ja onnellisia luokkahuoneessa, oppivat lopulta enemmän ja säilövät tietoa paremmin. Esimerkkinä hän mainitsee poikansa, joka opiskelee juuri tämän tapaista opetusta tarjoavassa koulussa. Eräässä projektissa poika oli suunnitellut puvun, sillä hän tykkää pukeutumisesta. Hän valmisteli koko projektin laatikossa, jossa hän piirsi koko sisällön. Tämän jälkeen hän esitteli työnsä muiden edessä ja kertoi miksi pitää pukeutumisesta. Tällöin oppiminen oli hauskaa.

Bloom ei ole standardoitujen kokeiden puolestapuhuja. Nykyään hänen mielestään tulisi keskittyä oppilaan luonteeseen ja siihen, että oppiminen olisi onnellista ympäristöstä riippumatta. Hän painottaa hauskaa ja luovaa ympäristöä, jossa oppimisen on mahdollista tapahtua lapsen huomaamatta.

Bloomin mielestä vastuu on ensisijaisesti vanhemmilla ja sen jälkeen koululla ja opettajilla. Esimerkiksi heidän perheessään on vähennetty TV:tä ja keskitytty lukemiseen, sanaleikkeihin sekä ulkoleikkeihin, minkä koen itsekin äärimmäisen hyväksi asiaksi.

Tulevaisuuden koulutuksen tulisi edesauttaa lasten luovuutta ja onnellisuutta pitääkseen yllä oppimisen nälkää, vastakohtana tylsälle ja yksitoikkoiselle opetukselle.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/pekka-peura/pekka-peura

Pekka Peuran visiossa opettajan ei tarvitse kannustaa oppilasta oppimaan. Hän perustelee sitä sillä, että lapsella on jo syntyessään halu oppia uusia asioita.

Peura haluaisi eroon yleisestä käsityksestä, että opettaminen tarkoittaa sitä, että opettaja puhuu ja muut kuuntelee. Hänen visiossaan tästä pinttyneestä käsityksestä tulisi päästä eroon. Myös lasten arvioinnista pitäisi luopua ainakin osin, sillä lapset ovat erilaisia ja oppivat eri tahtiin. Koska ihmiset ovat hyvin suorituskeskeisiä, arviointia tuskin poistetaan, mutta Peuran mukaan arvioinnissa tulisi ottaa huomioon myös muut seikat kuin lapsen ikä.

Yksi puhuu, muut kuuntelee ja kopioi -käsitys on mielestäni hyvin vanhanaikainen. Tulevaisuudessa tulisi pyrkiä "everyone learns everywhere"-tyyppiseen tilanteeseen ja luovuttaisiin harhakäsityksestä, että oppimista tapahtuu vain ja ainoastaan koulun penkillä. Arvioinnista luopumista en itse täysin allekirjoita, vaikkakin esimerkiksi taide- ja taitoaineissa arvioinnin kuvittelisin olevan turhaa ja jollain tavalla jopa aiheuttavan mielipahaa ja ns. "lyttäämistä".

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/anna-mari-jaatinen/anna-mari-jaatinen

Jaatisen mukaan oppiminen on sosiaalinen prosessi, jossa oppilaat ovat aktiivisia toimijoita. Opettajilta taas vaaditaan kiinnostusta yhteiskuntaan ja ympäröivään maailmaan sekä yhteiskunnan että koulutusjä
rjestelmän odotuksiin. Opettajilta odotetaan opettamisessa lapsikeskeisyyttä ja arvioinnissa taas kokonaisuuden ja inhimillisyyden huomioon ottamista.

Arviointiprosessia Jaatisen mukaan pitäisi muokata, koska oppimiskulttuuri muuttuu koko ajan enemmän projekti- ja ryhmätöihin suuntautuvaksi. Arvioinnissa pitäisi ottaa huomioon itsearviointi ja ryhmänarviointi ja näitä pitäisi myös opettaa lapsille.

Lasten oppimista tuetaan muun muassa oppimisympäristöjen avulla. Jaatisen mukaan, nykyään otetaankin huomioon enemmän luokkahuoneiden värit ja valot kuin ennen.

Opettajien tukeminen tapahtuisi koulutuspolitiikan avulla. Jaatinen mainitsee kuinka kehitystyön pitäisi olla hieman joustavampaa, jotta opettajat pääsevät luontevaan ja kiireettömään reflektaatioon asioissa, joita halutaan kehittää. Jaatinen myös mainitsee että opettajien koulutukseen kannattaa panostaa.

Jaatisen tulevaisuuskuvassa koulu on , ihmisläheinen ja  paikka, jossa oppilaille annetaan valmiudet menestyä tulevaisuudessa. Koulu olisi myös paikka jossa rikotaan perinteisiä kontrolliyhteiskunnan rajoja. Tämän kuulostaa samankaltaiselta kuin oma tulevaisuuskuvani.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/antti-malste/antti-malste

Malste painottaa visiossaan nuorten innostamista ja opettamista oppimiseen. Hän nostaa myös pöydälle tarpeen kehittää kouluista ja muista oppilaitoksista parempia ja innostavampia oppimisympäristöjä.

Malsten mukaan maailma muuttuu niin hurjaa vauhtia, että tulevaisuudessa yhä useampaa kohtaa tarve kouluttautua uudelleen. Näin ollen ihmisiltä täytyy löytyä myös aikuisiällä halu ja taidot oppia uutta. Entinen, erityisesti ammatilliseen koulutukseen juurtunut tapa, jossa ihminen opiskelee yhden ammatin ja tekee sitä eläkeikään asti, on huono ja vanhentunut. Olisi tärkeä pyrkiä säilyttämään nuorten halu oppia läpi elämän, sillä nykymaailmassa yhdellä tutkinnolla ei enää välttämättä pärjää.

Malste lähtisi ratkomaan oppimiseen innostamisen ongelmia kehittämällä mahdollisimman joustavia oppimisen tunnistavia ja tunnustavia järjestelmiä, jotka loisivat yksilöllisempiä ja joustavampia oppimispolkuja. Hän tosin mainitsee, että hyviä malleja on jo kehitelty, mutta asiaan pitäisi paneutua vielä syvemmin.
Innostavan oppimisympäristön takaamiseen vaikuttaa tällä hetkellä eniten taloustilanteeseemme. Koulutusjärjestelmämme on muuttumassa, mutta samalla olemme tekemässä suuria taloudellisia leikkauksia. Malste toivookin, että leikkaukset jätettäisiin koulutuksen osalta tekemättä, sillä Suomi voi pärjätä tulevaisuudessa ainoastaan korkealla koulutus- ja osaamistasolla.

Vaikka Malsten aatteet ovatkin jopa hänen omien sanojensa mukaan populistisia, mielestäni niissä on vinha perä. On tärkeää niin kansalaisten itsensä kuin valtionkin kannalta, että osaamis- ja koulutustasomme ovat korkeaa luokkaa. Oppimishalun läpi elämän säilyminen on juurikin yksi tärkeimpiä tekijöitä, joka pitää huolen siitä että pysymme koulutuksen aallonharjalla koko kansan voimin.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/kirsti-lonka/kirsti-lonka

Lonka luettelee tulevaisuuden työelämässä tarvittavan mm. rohkeutta ja luovuutta, sekä monia taitoja kuten kulttuurien ymmärtämistä, monilukutaitoa ja sosiaalisen median taitoja. Näitä taitoja ei kuitenkaan ole Lonkan mielestä pystytty optimaalisesti tukemaan. Opettajan työ on Lonkan mukaan enemmän oppilaan oppimisen tukemista kuin oppilaan opettamista, sillä taitoja ei voi suoraan siirtää, vaan ne opitaan yhdessä harjoittelun kautta. Lonka pitää myös ajatustapaamme tiedon testaamisesta liian voimakkaana - arviointi kaventaa oppilaiden maailmaa ja suuntaa sitä, mihin he panostavat.

Lonkan mielestä opetuksen tulisi olla vuorovaikutuksellista ja aktivoivaa. Hän painottaa  myös luovaa ongelmanratkaisua, tiimityöskentelyä, sekä projektien ja tulevaisuuden taitojen oppimista. Tärkeää olisi päästä pois bulimia-oppimisesta, jossa tieto tankataan, oksennetaan ja unhodetaan. Lonkan visiossa oppilaita tulee kannustaa aktiivisuuteen oppitunneilla, jotta päästäisiin eroon pitkästymisestä ja siihen liittyvästä stressistä ja aggressiivisuudesta. Oppitunneilla tulisi olla tilaa pohdiskelulle ja keskustelulle ja siten parantaa kouluviihtyvyyttä.

Uusi opetussuunnitelma tukee osaltaan Lonkan visiota - optimaalisesti sen mukaan toteutetussa opetuksessa ei keskitytä pelkästään sisältöjen opetukseen ja faktojen muistamisen testaamiseen. Toisaalta Lonka huomauttaa että koulussa keskitytään jo nyt myös muuhun kuin sisältöjen oppimiseen; Suomen kouluissa on paljon käsitöitä, liikuntaa, kotitaloutta sekä taito- ja taideaineita. Lonka pitää tärkeänä sitä, että lapset saavat kasvaa kokonaisvaltaisesti ja että alle kouluikäisten pääasiallinen työtapa on vapaa leikkiminen. Lonkan visiota tukisivat hänen mukaansa myös oppimisymäristöt, joissa oppilas laitetaan aktiiviseen rooliin ja joissa fyysinen, sosiaalinen ja virtuaalinen tila sekä mobiililaitteet ja ihmisen mieli ovat sulautuneet yhdeksi oppimisympäristöksi.

Mielestäni Lonkan tulevaisuuskuva vaikuttaa toteutuskelpoiselta. Näillä eväillä kouluviihtyvyys sekä innostus ja kiinnostus oppimiseen paranisivat (ainakin toivottavasti) huimasti! Olen Lonkan kanssa samoilla linjoilla myös bulimia-oppimisesta: se ei palvele ketään, kun tavoitteena on vain testin läpäisy - tiedot eivät pysy pitkäkestoisessa muistissa, ellei niitä käytä säännöllisesti. Mielestäni koulussa voitaisiin sen sijaan alkaa opetuksessa käyttämään ja hiomaan oppilaiden kanssa erilaisia muisti- ja opiskelutekniikoita, joiden avulla oppimisesta tulee helppoa ja hauskaa!

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/kirsti-lonka/2-oppiminen-5319f437-ad6b-43a4-b65d-7d0a6bed10a8

Lonkan mukaan koulun tehtävä on valmistaa lapsia mahdollisimman hyvään ja mielekkääseen elämään. Hän listaa tulevaisuudessa hyödyllisiksi taidoiksi mm. teknologiataidot, kulttuurin ymmärtämisen sekä monilukutaidon. Lonkan mukaan koulussa ei ole optimaalisesti osattu harjoittaa näitä taitoja. Lonka puhuu mieluummin taitojen harjoittelemisesta kuin opettamisesta. Hänen mukaansa ajatustapamme tiedon siirtämisestä on turhan voimakas ja opettajien pahin haaste on liika opettaminen. Lonka kritisoi sitä, että varsinkin ylemmillä koulutusasteilla valmennetaan liian paljon kokeita varten, eikä luovalle ongelmanratkaisulle, tiimityölle, projektioppimiselle ja tulevaisuuden taidoille jää tilaa.

Lonka on huolissaan suomalaislasten kouluviihtyvyyden heikkenemisestä ja pitkästymisestä. Hänen mukaansa lapset, jotka osaisivat luovasti käyttää teknologiaa ja tuottaa jotain uutta, kyynistyvät ja alkavat vieraantua koulusta.  Lonkan mukaan tämän hetkisellä arviointikäytännöillä vieraannutamme lapsia heitä kiinnostavasta tiedosta. Lapset panostavat siihen, mitä mitataan, jolloin he eivät keskity itse oppimiseen.

Lonkan pitää suomalaisessa koulujärjestelmässä hyvänä sitä, että koulussa keskitytään muuhunkin kuin sisältöjen oppimiseen eli taide- ja taitoaineisiin. Lonkan mukaan Suomessa on myös hyvä erityisopetus. Meillä ei panosteta huippuihin, vaan pidetään huolta oppilaista, joilla on haasteita.

Pidän Lonkan tavoin uuden opetussuunnitelman ilmiölähtöisyyttä mahdollisuutena hyödyntää oppilaiden erilaisia ominaisuuksia ja vahvuuksia. Oppimisen tulisi lähteä siitä, mistä lapsi on kiinnostunut. Tärkeintä mielestäni on koulussa viihtyminen sekä etenkin oppimaan, kokeilemaan ja tutkimaan innostava ilmapiiri. Pidän Lonkan ajatuksesta, että mieluummin puhuttaisiin harjoittelemisesta kuin opettamisesta. Nippelitiedon opettaminen on toissijaista eikä tue tulevaisuudessa tarvittavia tietoja, sillä tietoyhteiskunnassa tieto on koko ajan lasten saatavilla. Opettajan työ on tulossa lähemmäksi ohjaustyötä.

Koulun tehtävä onkin mielestäni opettaa oppimaan ja hyödyntämään saatavilla olevaa tietoa. Lisäksi koulussa tulisi pyrkiä pois arviointitavasta, joka kapea-alaisesti mittaa vain muutamia osa-alueita. Olen Lonkan kanssa samaa mieltä siitä, että erityisopetus on suomessa hyvää, mutta mielestäni meillä on täysin puutteellinen järjestelmä lahjakkaille oppilaille. Järjestelmä ei nykyisellään tue heidän innovatiivisuutta ja luovuutta.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/lehmuskoski-ja-liukas/linda-liukas-ja-jemina-lehmuskoski

Linda Liukkaan mielestä oppilaita tulisi asioiden opettamisen sijaan laittaa itse ratkomaan tehtäviä, etsimään tietoa ja käyttämään ongelmanratkaisutaitoja oppimisessa. Liukas kannustaa opettajia olemaan uteliaita ja rämäpäisiä, kun taas Lehmuskoski toivoo, että jokainen opettaja oppisi hyödyntämään teknologiaa luomisen välineenä osana opetuksessa.

Liukkaan ja Lehmuskosken tulevaisuuskuva maalailee värikkäämpää koulua, jossa lähdettäisiin lapsen ajatuksista ja oppimistarpeista. Olen samaa mieltä Liukkaan kanssa siitä, että suomalainen koulu voisi olla villimpi ja vinksahtaneempi sekä kokeilevampi. Uskon, että ilmiöpohjainen opetus voi olla tulevaisuudessa suomalaisen koulun valttikortti. Kun lapsille annetaan mahdollisuus luovaan työskentelyyn ja ongelmanratkaisuun, on oppiminen mielekkäämpää ja motivoivampaa.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/olli-luukkainen/olli-luukkainen

Olli Luukkainen katsoo, että opettajien täydennyskoulutus ja teknologian tuominen vahvemmin mukaan opetukseen pitäisi meidät parhaiten ajan tasalla muuttuvassa koulumaailmassa. Lisäksi hän pitää henkilökohtaista vuorovaikutusta erityisen tärkeänä opettajan ja oppilaan välillä. Mielestäni Luukkaisen visiota tuetaan parhaiten, kun teknologiaa tuodaan mukaan opiskeluun pienin harppauksin kerrallaan, josta hyvänä esimerkkinä on uudistunut ylioppilaskirjoitussysteemi.

En usko, että koulumaailma kokee lähitulevaisuudessa mitään mullistavaa. Pysymällä kehityksen kelkassa suomalainen koulujärjestelmä on jatkossakin edelläkävijä.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/sanna-jarvela/sanna-jarvela

Sanna Järvelän visiossa oppija on mahdollisimman aktiivinen tutkija ja ongelmanratkaisija. Peruskoulun tehtävä on Järvelän mukaan antaa tiedolliset ja taidolliset perusteet oppijan uralle, eli opettaa lapsi oppimaan. Järvelä haluaisi nähdä "taidon ja tahdon" opettelua, jolla hän tarkoittaa juuri oman oppimisen säätelyä. Oman oppimistavan tunteminen tukee oppimista suuresti. Järvelä painottaa myös arvionnin merkitystä, mutta ei sen perinteisessä merkityksessä. Arvioinnilla hän tarkoittaa oppilaan itsearviointia, jossa opettaja on tukena. Tällöin oppija tulee tietoiseksi omista taidoistaan ja pystyy kehittämään niitä systemaattisesti.

Opettajan roolin ja opettamisen Järvelä katsoo olevan oppimiseen innostamista ja sen ohjaamista. Opettajalla tulee olla tuorein tieto oppimisesta, jolloin hän pystyy luomaan oppimiseen innostavia ympäristöjä. Järvelä ei painota fyysistä ympäristöä, vaan enemmänkin oppimiseen innostavaa ilmapiiriä, jonka opettaja pystyy toteuttamaan monella tavalla. Järvelän mukaan opettajakoulutuksessa tulisi vahvistaa aktiivisen oppijan asennetta, jolloin tulevat opettajat veisivät asenteensa mukanaan kouluihin.

Järvelä toivoo tulevaisuudessa oppimisen painottuvan yhteisölliseen oppimiseen, jossa oppijalla on itsellä mielenkiinto hankkia tietoa. Haluaisin itsekin nähdä saman tulevaisuuden kouluissa, joissa tulen joskus työskentelemään. Teknologian käyttöön Järvelä kannustaa, mutta muistuttaa ettei sitä käytettäisi vain sen itsensä takia. Järvelä odottaa koulutusjärjestelmältä pitkäjänteistä muutosta, joka perustuu ymmärrykseen oppimisen ilmiöistä, eikä ajeta nopeaa muutosta muutoksen itsensä takia.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/jani-toivola/1-jani-toivola

Jani Toivolan mielestä koulun tarkoituksena on auttaa yksilöä löytämään itsensä. Opetuksen tehtävänä olisi antaa jokaiselle yhdenvertaiset mahdollisuudet yhteiskunnassamme ja tukea oppilaita omissa valinnoissaan. Oppimisen kannalta Toivola nostaa tärkeäksi asiaksi lasten ja nuorten  ymmärryksen omasta yhteydestään ympäröivään yhteiskuntaan, sekä omista mahdollisuuksistaan vaikuttaa siihen.

Toivolan tulevaisuuden kuva on aika samankaltainen kuin itselläni. Me molemmat toivomme koulun tarjoavan ympäristönä tilaa jokaiselle oppilaalle olla oma itsensä. Jokaisella olisi rutkasti vaihtoehtoja luokitella itseään, eikä kenenkään tarvitsisi asettautua mihinkään muiden asettamaan lokeroon. Toisin sanoen siis kaikenlaiset kukat saisivat vapaasti kukkia onnellisena.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/jani-toivola/1-jani-toivola

Toivola korostaa visiossaan yhdenvertaisuuden merkitystä niin koko yhteiskunnassa kuin koulympäristössäkin. Hänen mukaansa opetuksessa pitäisi enemmän käyttää kokemusten ja tarinoiden jakamista oppilaiden ja opettajan välillä. Niiden jakaminen on merkittävä osa opetusta oppilaiden kannalta, sillä oppilailla on Toivolan mukaan tarve olla mukana tunteessa ja kuulla tarinoita ihmiselämästä. Myös opettajien kannalta tarinoiden ja kokemusten jakamisella on merkitystä, sillä tämä auttaa opettajaa muun muassa huomaamaan paremmin, miten oppilaat voivat. Toivola korostaa myös, että oman roolin ymmärtäminen yhteiskunnassa sekä mahdollisuus palvella siinä ovat oppimisen kannalta tärkeitä seikkoja.

Toivola toteaa, että oppimista ja opettamista voidaan tukea tarjoamalla kaikille yhdenvertaiset mahdollisuudet. Esimerkiksi pääsy tiedon äärelle sekä mahdollisuus kohdata ympäristösssään erilaisia esikuvia ja tarinoita tukevat oppimista.

Toivola toivoo, että seuraavan sadan vuoden aikana koulujärjestelmästä tulisi monipuolisempi. Hän toivoo myös, että tulevaisuuden koulussa on paljon erilaisia vaihtoehtoja olla esimerkiksi opettaja tai oppilas. Mielestäni Toivolan käsitys kuvaa hyvin tulevaisuuden koulujärjestelmää ja vastaa uuden opetussuunnitelman tavoitteita. Olen siis Toivolan kanssa samoilla linjoilla.

# data[].attributes.body
Kirsti Lonka

https://hundred.fi/visiota/kirsti-lonka/kirsti-lonka

Kirstin mielestä koulun tehtävä on valmistaa lapsia hyvään ja mielekkääseen elämään. Hänen mielestään koulussa tulisi tukea oppilaita oppimaan, ei niinkään opettaa. Pitäisi tukea työelämässä tarvittavia taitoja, kuten innovatiivisuutta ja luovuutta. Kouluissa valmennetaan oppilaista suorittamaan kursseja ja selviämään kokeista, vaikka pitäisi keskittyä oppimaan asioita.

Kouluissa suurin haaste on viihtyvyys, joka on Suomessa huonossa jamassa. Tärkeämpänä koetaan esim. PISA-tutkimukset, eikä kiinnitetä huomiota siihen, miten kouluviihtyvyys vaikuttaa oppimiseen. Suomessa jo 12-vuotiaat osoittavat merkkejä kyynistymisestä ja uupumuksesta.

Arviointia hän pitää jopa oppimista estävänä tekijänä. Kun oppilaat keskittyvät painamaan mieleensä kokeeseen tulevia asioita, ei tilaa jää muulle oppimiselle. Arviointi siis määrittää, mitä oppilaat oppivat.

Mielestäni Kirstillä on monta tärkeää huomiota ja niihin pitäisi yleisestikin kiinnittää enemmän huomiota. Tulevaisuudessa toivon koulun oleva miellyttävä paikka kaikille. Toivon, että nekin oppilaat, jotka eivät ole luokkansa parhaimmistoa kokisivat olevansa hyviä ja tärkeitä. Uusi opetussuunnitelma on menossa mielestäni oikeaan suuntaan, kun se vähentää numeraalista arviointia ja keskittyy enemmän laajempiin kokonaisuuksiin.

# data[].attributes.body
Kirsti Lonka https://hundred.fi/visiota/kirsti-lonka/1-opettaminen-e510affc-b601-4e30-8fd3-6aebe3874ce2

Kirsti Lonkan mukaan nykyisen koulutuksen ongelmana on jo alakoulusta lähtien oppilaiden kyynistyminen ja uupuminen. Opettamisessa painottuu liikaa opettajan oma puhuminen ja opettaminen, eikä tällöin oppilaiden luovalle ajattelulle ja ongelmanratkaisulle jää aikaa. Erityisen vahvana ongelma korostuu lukiossa, jossa Lonkan mukaan oppilaita valmennetaan ainoastaan kokeisiin ja suorituksiin.
Suorituskeskeisyyden lomassa unohdamme täysin, kuinka kouluviihtyvyys vaikuttaa lapsen oppimisprosessiin.
Lonka kokee, että opettajan ja oppilaan vuorovaikutus oppimistilanteessa vähenee jatkuvasti luokkatason noustessa. Tämä ”paasaamiskulttuuri” aiheuttaa pahimmillaan luovien ja idearikkaiden lasten vieraantumista koulumaailmasta.
Lonka listaa työelämän tärkeiksi ominaisuuksiksi rohkeuden, innovatiivisuuden ja luovuuden. Lisäksi hän mainitsee erikseen tärkeitä taitoja tulevaisuuden kannalta, jotka ovat teknologiataidot, kulttuurien ymmärtäminen, monilukutaidot, sosiaalisen median taidot ja erilaisten tekstien lukutaidot. Hän kokee, että lasta tulisi tukea näiden taitojen harjoittamisessa.
Myös arvioinnissa Lonka näkee ongelmallisena luovuuden tappamisen. Lapsi oppii aikuisen toiminnan kautta pänttäämään ainoastaan ne asiat, mitä kokeilla mitataan ja arvioinnissa huomioidaan.
Mielestäni Lonkan ajatukset suomalaisesta koulutuskulttuurista ovat valitettavan todellisia. On onni, että hän uskaltaa tuoda ne esille ja näin herättää keskustelua aiheesta. Ehkä me, tulevat opettajat, oppisimme uuden opetussuunnitelman myötä ohjaamaan opetusta ja oppimista enemmän oppilaslähtöiseen, luovaan ajatteluun.

# data[].attributes.body
Helsingin opetustoimen johtaja Liisa Pohjolainen haastaa opettajia ja koko koululaitosta uudistumaan tästä syksystä lähtien muillakin tavoin, kuin ainoastaan digitalisoimalla materiaaleja. Opettamisen ja oppimisen kulttuuri muuttuu väistämättä; Opettajien ohjaava ote luokissa sekä käsitys koko koulusta, ja koko ympäröivästä maailmasta, oppimisen tilana tuovat uusia haasteita ja mahdollisuuksia sekä opettajille, että opettajankoulutukselle.

Arviointi on Pohjolaisen mukaan iso osa muutosta. Arvioinnin tulisi olla "motivoivaa, kannustavaa ja monipuolista". Kouluissamme on pitkään arvioitu niitä tietoja, joita oppilaat muistavat. Pohjolaisen mukaan arviointia tulisi kehittää taitojen kehittämisen arviointiin päin, eli oppilaan edistymistä tulisi tarkkailla, eikä niinkään hänen tietojaan.

Liisa Pohjolaisen määrittelemiin tavoitteisiin ja muutoksiin pääsemiseksi vaaditaan yleistä asennemuutosta koulujärjestelmän toimijoilta. Pohjolainen kertoo, että etenkin opettajaksi opiskelevat ovat herkullisessa asemassa muutoksiin nähden, sillä he saavat oikeat pelimerkit toimiakseen opettajana uuden opetussuunnitelman puitteissa. Pohjolainen uumoilee myös digitalisaation vaikuttavan nopeuttavasti tähän suureen muutosprosessiin.

Itse allekirjoitan Liisa Pohjolaisen ajatukset digitalisaatiosta sekä uuden opetussuunnitelman tuomista haasteista ja mahdollisuuksista. Uskon, että useille opettajille totuttujen toimintatapojen muuttaminen vie aikaa, mutta se avaa paljon mahdollisuuksia uudistaa vanhaa ja pinttynyttä. Ajatus pulpetittomasta koulusta, tai jopa kouluttomasta koulusta ovat kiehtovia, vaikkakin hieman pelottavia. Olen sitä mieltä, että vaikka joitain osia uudesta oppimisajatuksesta ei pystyttäisi heti täyttämään, niin arvioinnin muuttaminen kannustavampaan, enemmän sanalliseen ja kokoaikaiseen muottiin on ehdoton ja välttämätön parannus entiseen.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/jani-toivola/1-opettaminen-ae3da264-263f-4958-837a-639a9d04b976

Jani Toivola korostaa omassa visiossaan oppilaitten yhdenvertaisia oppimismahdollisuuksia ja yksilönä huomioimista esim. siten, että ei painoteta vain yhtä oppimistyyliä. Hänen mielestään jokaisen pitäisi saada valita oma reitti, omaan elämään ja muiden tulisi hyväksyä tämä reitti, sillä se on itse valittu.

Toivolan mukaan, oppilaita pitäisi tukea löytämään oma paikkansa yhteiskunnassa, koska heillä on mahdollisuus vaikuttaa omaan asemaansa yhteisössä ja yhteiskunnassa. Toivolan mukaan, nuoria pitäisi myös kannustaa aktiiviseen tiedonhakuun ja kannustaa nuoria käyttämään omia vahvuuksiaan. Tieto lisää mahdollisuuksia.

Mielestäni koulutuksessa, pitäisi pyrkiä oppilaita aktiivisemmin käyttämään hyväksi omia vahvuuksiaan. Myös samanlaiset mahdollisuudet, ajasta ja paikasta riippumatta ovat erittäin tärkeää nuorille.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/sanna-jarvela/sanna-
Sanna Järvelän mukaan koulun tehtävä on sytyttää kiinnostus oppimiseen, samalla koulusta ja sen yhteisöstä tulisi saada tukea. Oppimisessa hän haluaa kehittää taidon lisäksi tahtoa oppia, sen suhteen painopistettä tulisi siirtää. Hän ei painotakaan niinkään aktiivisia ympäristöjä, vaan juuri sitä itsestä lähtevää kiinnostusta. Opettamisessa Järvelän mukaan vaaditaan opettajaa, joka aktivoi oppilaita ja välittää aktiivisen suhtautumisen oppimista kohtaan myös lapsille. Oppimisessa vertailua hän pitää vääränä, joten Pisa-testejä hän ei pidä täysin"oikeanlaisina". Teknologian mukaantulemista hän pitää hyvänä, mutta haluaa säilyttää koulun perustarkoituksen näkyvillä. Olen samaa mieltä monen osian kanssa, kuten itsestä lähtevän halun oppia tärkeyttä. Uskonkin, että olennaiseen tullaan jatkossakin keskittymään.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/anneli-rautiainen/anneli-rautiainen

Anneli Rautiainen pitää tärkeänä, että oppilaat oppisivat koulussa yhteistyötaitoja, vuorovaikutustaitoja ja kansalaistaitoja, joita tarvitaan työelämässä. Hän toivoisi, että opetus olisi oppilaskeskeistä, ja opettaja olisi vain oppimisen mahdollistajana.Tavoitteena olisi päästä siihen, että oppimista tapahtuisi kaikkialla, ei vain luokkahuoneessa saman ryhmän ja opettajan kanssa. Rautiainen myös miettii, miten saataisiin oppilaat motivoitumaan ja innostumaan koulunkäynnistä, ilman että heille annettaisiin kaikki valmiina. Hän kehottaa opettajia haastamaan itsensä ja ammattitaitonsa sekä miettimään omaa ja oppilaan roolia. Rautiaisen mukaan teknologian tulisi olla luonnollinen ja ollennainen osa oppimista.

Uuden opetussuunnitelman myötä oppilaan rooli oppimisessa on korostunut ja näin ollen ollaan menossa parempaan suuntaan sen suhteen. Teknologiaa hyödyntäessä on paljon mahdollisuuksia, joten jokaisen opettajan täytysi perehtyä siihen ja kehittää itseään koko ajan.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/pak-tee-ng/pak-tee-ng

Pak Tee Ng kokee, että jo nyt lapsia opetetaan ajattelemaan kriittisesti, olemaan luovia ja toimimaan itsenäisesti, mutta silti myös toimimaan yhteistyössä toisten kanssa. Nämä ovat olleet hänen mukaansa tärkeitä taitoja menneisyydessä ja tulevat olemaan sitä myös nyt ja tulevaisuudessa. Itsenäisen ajattelun, yhteistyön ja toisiin samaistumisen taitoja tulisi siltä painottaa vielä enemmän. Tämä ei myöskään tarkoita sitä, että matematiikan, kielten ja luonnontieteiden tärkeyden saisi unohtaa.

Opettaja on lapsille muutakin kuin tiedonantaja - hän on enemmänkin roolimalli. Hän opettaa lapset keräämään tietoa ja oppimaan itse, eikä enää vain itse omaa ja jaa tietoa. Vaikka teknologia kehittyy, ei opettaja ole korvattavissa teknologialla. Nykyisessä tietotulvassa lapsille tulee opettaa, mikä tieto on oikeaa, mikä taas väärää. Tähän tarvitaan ihminen, ei konetta - ja vieläpä taitavampi ihminen, mitä koskaan ennen.

Tulevaisuudessa oppiminen tulee olemaan entistä rajattomampaa. Oppimisessa tulee aina olemaan mukana ihmisten välinen vuorovaikutus, mutta myös teknologialla tuettu oppiminen on osa tulevaisuutta. Nämä kaksi tulevatkin olemaan tasapainossa keskenään. Pak Tee Ng korostaa yhdessä oppimista, mutta oppijoiden ei enää tarvitse olla samassa tilassa keskenään tehdäkseen yhteistyötä.

Suomen koulutuksen tulevaisuuden osalta Pak Tee Ng ajattelee, että Suomen oikeudenmukaisuuden ja opettajien kunnioituksen perinne ei tule muuttumaan. Jotkin asiat voivat toki muuttua, mutta jos perusasiat pysyvät, koulutuksen taso pysyy Suomessa hyvänä ja jopa ihailtavana.

Tulevaisuuden visiot, jotka Pak Tee Ng on kertonut, kuulostavat varsin realistisilta. Itse asiassa hänen mainitsemansa rajattomuus toteutuu jo nyt kouluissa siinä määrin, että visio kuulostaa jo nyt vähän vanhentuneelta. Suomen osalta taas opettajien kunnioitus on asia, joka ikävä kyllä tuntuu kokeneen romahduksen. Luulen, että sillä on huonoja vaikutuksia opetuksen tasoon nyt ja tulevaisuudessa, jos käännöstä parempaan ei tule.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/irmeli-halinen/2-opettaminen-59b2eac7-3ccb-4f36-81f7-04d4f203bcab

Irmeli Halisen mielestä koulun keskeisin tehtävä on opetus- ja kasvatustehtävä. Hänen mukaansa jokaisen suomalaisen lapsen tulisi kokea kuuluvansa kouluyhteisöön ja samalla tulla hyväksytyksi ja kuulluksi juuri omana itsenään. Oppilaalle on annettava tilaa omaan oppimisprosessiinsa, jossa opettajan tehtävänä on auttaa oppilasta löytämään omia vahvuuksiaan.

Halinen toivoo kehitystä koulutuspolitiikkaamme. Sen tulisi olla pitkäjänteisempää ja johdonmukaisempaa parempien tavoitteiden saavuttamiseksi. Koulujen tulisi pyrkiä toimimaan oppivina yhteisöinä, joissa oppilaan rooli on nykyistä keskeisempi ja aktiivisempi. Arvioinnissa tulisi painottaa oppilaan arvioinnin sijaan oppimisen arviointia. Uusi opetussuunnitelma tukee Halisen näkemyksiä.

Halinen toivoo, että seuraavan sadan vuoden aikana suomalainen koululaitos vahvistuu ja kukoistaa entisestään. Meidän tulisi osata rakentaa sen hyvän varaan, joka meillä on jo olemassa. Olen Halisen kanssa samaa mieltä. Suomessa on vankka pohja ja taso koulutuksessa, jota on hyvä lähteä kehittämään entisestään.  Uusi opetussuunnitelma ottaa ison askeleen oikeaan suuntaan, joten tulevaisuuden kuva on valoisa.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/maarit-rossi/1-opettaminen-946fc41e-5216-4ad6-ab01-eb3d631fd57c

Maarit Rossin mielestä koulu ei valmista oppilaita riittävästi tulevaisuuden työelämän tarpeisiin. Rossin mukaan matematiikan opetuksessa on paljon globaaleja haasteita. Rossi mainitsee haasteiksi mm. oppituntien jäykän rakenteen, opetusmenetelmien kapeuden sekä sen, että matematiikka ei liity lainkaan nuoren elämään. Hän kuitenkin nostaa esille Suomen ammattitaitoisen opettajakunnan, jonka avulla muutosten aikaansaaminen on mahdollista.

Lapsien kasvaminen sosiaalisiksi ja globaaleiksi kansalaisiksi koskettaa Rossia erityisesti. Hänen mukaan matematiikka antaa tähän mahdollisuuden suurien aiheteemojen kautta. Esimerkkiteemoiksi hän mainitsee oman perheen jätehuollon sekä alueen jätehuollon hoidon.

Rossin toive seuraavalle sadalle vuodelle on, että koululaitoksesta valmistuisi hyvällä itsetunnolla varustettuja oppilaita. Uuden opetussuunnitelman eräinä tavoitteina onkin oppilaiden monipuolisen kasvun tukeminen sekä identiteetin vahvistaminen.  Mielestäni Rossin toive on tärkeä ja saavutettavissa uuden opetussuunnitelman avulla.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/leena-krokfors/leena-krokfors

Oppiaineet ovat väline oppilaan sivistämisessä ja yhteisöön sosiaalistamisessa. Näin näkee Leena Krokfors, Helsingin  yliopiston varadekaani. Hän työskentelee opettajankoulutuslaitoksella professorina. Hän täydentää, että oppiaineiden sisältöjen oppiminen ei todellakaan ole koulun tärkein tehtävä.

Opettajan työnkuva on hänen mielestään suuressa muutoksessa, sillä hänen tulisi sitoa opetussuunnitelma koulun ulkopuolisiin oppimisympäristöihin. Työstä tulee yhteisöllisempää koulun henkilökunnan ja muiden ammattilaisten välillä. Krokfors korostaa johtajuuden merkitystä opettajan kehittymisen mahdollistajana. Haasteena on myös ikäkausipedagogiikka, eli kuinka ottaa huomioon eri ikäiset koululaiset. Koulutusjärjestelmän tulisi osata haastaa opettajat oppiaineineen keskustelemaan oppilaiden kanssa. Eri ikäisiä kohtaan tulisi ymmärtää ottaa erilainen kasvatusvastuu.

Krokfors näkee Suomen hyvän PISA-menestyksen koulutusjärjestelmän sivutuotteena. Haasteita on, mutta PISAa varten ei olla tehty koulutuspoliittisia ratkaisuja, eikä sitä varten opiskella. Keskustelu on silti hyvä pitää käynnissä.

Krokfors näkee että koulun tulisi tehdä yhteistyötä erilaisten yhteiskunnallisten toimijoiden kanssa jotta digitalisaatiosta ja uusista oppimisympäristöistä löydettäisiin mahdollisuuksia, joilla purkaa vanhentunutta toimintakulttuuria. Seuraavan sadan vuoden aikana koulun tulisi avautua muuttuvaan yhteiskuntaan.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/carolyn-stuart-0b973a82-ba95-4dae-85fc-6ec8df247fb1/copy-of-carolyn-stuart

Carolyn Stuartin mukaan koulut eivät tällä hetekellä valmista lapsia tulevaisuuden haasteisiin. Hänen mielestä tämä johtuu vanhentuneesta arvostelujärjestelmästä, jonka takia on hakala luoda opetussuunnitelmaa, joka vastaisi tulevaisuuden tarpeisiin.

Stuart tuo esille myös opettajuuden uusia haasteita. Vaatimukset opettajia kohtaan ovat kasvaneet ympäri maailmaa. Tarkastelu kohdistuu etenkin oppilaiden saavutuksiin. Samaan aikaan, uuden teknologian ilmestyessä, vaadimme opettajia unohtamaan vanhat hyväksi havaitut toimintatavat ja opettelemaan jotain aivan uutta. Kun Stuartilta kysytään, mitä vanhaa tulisi säästää, hän korostaa opettajan ja oppilaan välisen suhteen tärkeyttä opetuksessa. Hän uskoo sen tulevan yhä tärkeämmäksi kun kouluissa tiedon pänttäämisen sijaan paino kallistuu soveltamisen opetteluun.

Stuart kokee, että nykyinen oppimisympäristö on tärkeä oppia tukeva tekijä. Hänen mielestään oikeanlaisen ympäristön tulee olla joustava niin, että jokaisen oppilaan yksilölliset tarpeet ja paras tapa opiskella tulee huomioiduksi.

Stuartin mukaan myös teknologia on laajentanut oppimisympäristöä. Hänen mielestään yksi sen parhaita puolia on, että se vapauttaa oppilaat koulun rajojen ulkopuolelle toteuttamaan itseään. Stuartin mielestä online-työskentely voi myös tehostaa oppimista. Etenkin kotona työskentely helpottuu.

Stuart löytää digitalisoitumisesta kuitenkin myös haasteita ja kritisoitavaa. Yksi haasteista on, että digitaalisen maailman hyödyntäminen vaatii aikaa ja paneutumista, jota ilman tekeminen jää haparoivaksi. Toinen hankaluus ilmenee kun toteutusta johdattaa pelkkä työväline eikä ihminen sen takana. Kouluilla pitäisi olla aina selkeä suunnitelma, jonka digitaaliset keinot auttavat saavuttamaan.

Carolyn Stuart määrittelee yhdeksi tulevaisuuden tehtäväksi muutokseen sopeutumisen. Tieto menettää merkitystään ja kouluissa ei enää opetella asioita ulkoa. Lopulta keskitytään vain siihen miten olemassa olevaa tietoa sovelletaan käytäntöön.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/jani-toivola/1-jani-toivola

Jani Toivola näkee, että koulun tehtävä on auttaa lapsia pääsemään lähemmäksi itseään. Koulujen kuuluisi olla yhdenvertaisia ja hyväksyä kaikenlaiset ihmiset. Toivolan 100 vuoden toive onkin, että koulu hyväksyisi kaikenlaiset taustat ja seksuaaliset vähemmistöt. Hänen mielestä jokainen tie voi olla hyvä ja oikea, jos se on yksilön oma valinta.

Toivolan mielestä on tärkeää tuoda esille nuorten vaikutusmahdollisuudet ympäröivässä yhteiskunnassa. Hänen mukaansa nuoren on hyvä oppia, että jokaisen panosta tarvitaan, jotta yhteiskunta pysyy pystyssä.

Toivolan mielestä koulumaailman tulisi painottaa, että jokaisella on yhtä hyvä mahdollisuus kouluttautua niin korkealle kuin itse haluaa. Perhetaustojen ei tulisi vaikuttaa. Hän ottaa myös esille, että korkeasti koulutettujen vanhempien lapsi voi päättää, että korkeakoulu ei ole häntä varten.

Toivolan mielestä vuorovaikutustaidot jakavat oppilaat kahteen ryhmään. Hän näkee, että nämä taidot kehittyvät eniten koulun ulkopuolella. Tämä kaikkien tarvitsema perustaito on tullut Toivolan sanojen mukaan melkein elitistiseksi, mikä on mielestäni hyvin huolestuttavaa.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/martti-hellstrom/martti-hellstrom

Martti Hellström kritisoi erittäin jyrkästi koulutuspolitiikan ongelmia ja käyttää vahvoja kielikuvia, kuten esim. "tällä hetkellä meillä on Jakobin ääni ja Eesaun kädet". Hän jopa ihmettelee onko meillä lainkaan koko koulutuspolitiikkaa...

Opettamisen ongelmakohtina Hellström näkee perusongelmana sijaisten puutteen sekä turhat lupaukset joita luodaan ja jotka muodostavat opettajille paineita selvitä työssään. Hänen mukaansa elämme valheen verkossa, jonka vuoksi koko koulutuspolitiikka on irrallinen todellisuudesta. Nämä seikat johtavat luottamuksen puutteesen eri tahojen välillä.

Lääkkeeksi Hellström näkee koko koulutuspolitiikan puhdistamisen, jolloin tiedettäisiin mitä, miksi ja kenelle puhutaan. Rakennepuolella Hellström näkee ongelmana sen, että kouluista valmistutaan liian myöhään. Hänen mukaansa siihen tulisi panostaa niin, että lähdettäisiin parantamaan kaikkia koulujärjestelmän osia.

Oppimisesta Hellström esittää useita historiaan viittaavia näkemyksiä. Hän toteaa, että koulu on aina syntynyt toteuttamaan oman aikansa yhteiskunnan tarpeita. Hänen mukaansa oppimiseen limittyy niin työelämän taidot, poliitiikka, yhteiskunnalliset taidot kuin kansalaisvalmiudetkin.

Hän puhuu koulutuksen merkityksestä erityisesti eriarvoisuuden hyväksymisen näkökulmasta. Hellström näkee tärkeänä myös kodin ja koulun välisen yhteistyön. Koulun tehtävä on hänen mukaansa erittäin monisyinen ja siitä johtuen koulu ei ole kovinkaan muuntautumiskykyinen.

Hellströmillä ei riitä uskoa siihen, että nykyinen koulutusjärjestelmä tuottaisi päteviä työntekijöitä opetuksen eri aloille. Syyksi hän näkee rohkeuden puutteen muutokseen.

Hellströmin mukaan oppimista voitasiin tukea autenttisilla oppimisympäristöillä eli välillä tulisi uskaltaa poistua koulun tiloista. Lisäksi opetussuunnitelma tulisi muokata sellaiseen muotoon, että sen kaikki jaksaisivat lukea.

Näiden aiheiden lisäksi oppimista tuetaan parhaiten antamalla lasten tutkia, kysyä ja ottaa selvää asioista. Nämä seikat tulevatkin esille opetussuunnitelmassa, mutta sen esille tuomiseen on käytetty Hellströmin mukaan liian vähän aikaa.

Digitalisaation Hellström näkee välttämättömänä ja mahdollisuuksia tarjoavana, mutta tällä hetkellä puuttuu vielä laitteita ja koulutus on vielä monissa paikoissa puutteelliista.

Tulevaisuudelta Martti Hellström toivoo, että suomalainen koulutusjärjestelmä pysyisi vakaasti periaatteissaan eli jokaisen lapsen annettaisiin kukoistaa sellaisenaan kuin hän on.

Lisäksi hän toivoo, ettemme seilaisi sellaiseen järjestelmään, jossa etusijalle nousee tehokkaimmat, taitavimmat, parhaat... Vaan edelleenkin jaksaisimme huolehtia jokaisesta lähimmäisestä.

Omasta näkökulmastani katsottuna Hellströmin väitteet ovat melko radikaaleja ja hän ei luo juurikaan toivoa nykyiseen systeemiin, vaan enemmänkin kritisoi sitä voimakkaasti. Itse olen optimistisempi ja uskon, että kouluista valmistuu nykyiselläkin järjestelmällä hyviä tulevia työntekijöitä.

Hellströmin kanssa olen samaa mieltä, että digitalisaation merkitys kasvaa tulevaisuudessa ja se on tärkeä työväline niin oppilaalle kuin opettajalle. Koulutusjärjestelmään olen ollut myöskin tyytyväinen ja uskon että se kehittyy edelleen parempaan suuntaan.

Vaikken kaikkia Hellströmin mielipiteitä allekirjoitakkaan, niin siitä olen täysin samaa mieltä, että yksilö tulee ottaa aina huomioon omana itsenään ja meidän tulee pyrkiä nimenomaan siihen, että tulevaisuudessakin toteutuu yksilön vapaus tehdä, valita ja toimia oman parhaansa mukaan.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/sanna-jarvela/sanna-jarvela

Sanna Järvelän mielestä koulun tehtävänä on antaa lapsille tiedolliset ja taidolliset perusteet lapsen oppimisen uralle. Hänen mielestään koulun tehtävä on myös tukea lapsen kehitystä ja kasvua. Järvelä sanoo, että koulu on tällä hetkellä kehittymässä hyvään suuntaan kehittääkseen oppilaista valmiimpia työelämän haasteisiin. Yhtenä tärkeimmistä elementeistä hän mainitsee "taidon ja tahdon" harjoittelun. Hän myös toteaa, että kouluissa olisi hyvä kehittää oppilaiden onnistumisen tunnistamistaitoa ja harjoitella epäonnistumista.

Järvelän mielestä on tärkeää, että opettaja tiedostaa, miten ihminen oppii ja näin pystyy suunnitelemaan erilaisia oppimisympäristöjä, jotka käynnistävät oppimista. Järvelä kertoo, että on tutkimusryhmänsä kanssa ottanut tavoitteen opettajakouluksessa, jonka tarkoituksena on vahvistaa opettajaksi opiskelevien aktiivisen oppijan asennetta ja oppimisen taitoja, joita opiskelijat voivat myöhemmin hyödyntää opettajan työssään.

Mielestäni peruskoulun tulevaisuuden kuva on valoisa. Uuden opetus-suunnitelman myötä painotetaan yhä enemmän toiminnalliseen opetukseen ja yksilöiden huomioimiseen opetuksessa. Arviointi tavat tulevat muuttumaan, joiden myötä mielestäni lapsille tarjotaan joustavampi ja mielekkäämpi ympäristö oppia. Tulevaisuuden kouluympäristö on toivottavasti luova ja kehittävä ympäristö jokaiselle oppilalle.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visions/kristiina-kumpulainen-8a0ad218-2185-49f3-a9fd-6242d0d51b1c/copy-of-kristiina-kumpulainen
Yhteiskunnan vaatimukset edellyttävät esim. uusia työtapoja ja oppimisympäristöjä. Opettajien verkostoituminen on tärkeää, sillä he toimivat yhteistyössä muiden opettajien ja yhteiskunnan asianosaisten kanssa. Heillä täytyy olla kykyjä ja tietoa tukea lasten oppimista, joka täyttää kaksituhattaluvun vaatimukset.

Tutkimuksessaan Kumpulainen on keskittynyt oppimisen määrittämiseen: kuinka oppilaat tuottavat informaatiota yksin että yhteistyössä, ja mitä he tietävät. Täytyy myös ymmärtää, kuinka dokumentoida ja määrittää koulun ulkopuolella tapahtuvaa oppimista. Oppijalla tulisi olla vaihtelevia oppimistapoja ja oppimisympäristön tulisi olla monipuolinen oppijoiden erilaisuudesta huolimatta.

Tulevaisuuskuva on mielestäni ajankohtainen, kannustava ja realistinen, sillä siinä korostetaan, että oppilaiden ja opettajien äänet täytyvät tulla kuulluiksi ja olosuhteiden kannustaa luovuuteen. Visiossa otetaan myös kantaa kasvaneeseen maahanmuuttoon helpottamalla oppimista integroitumisessa yhteiskuntaan. Oppimisesta tulisikin tehdä hauskaa ja arvokasta, mikä on mielestäni ensiarvoisen tärkeää kaikille oppijoille. Nämä avainasiat varmasti loisivat uusia innovaatioita ja veisivät yhteiskuntaamme yhä kehittyneempään suuntaan. Opiskelijoiden ääni on mielestäni keskeinen, sillä juuri he tuovat yhteiskuntaan uusia tapoja ratkaista nykyajan ongelmia. Maahanmuutto tuo myös uusia kulttuureja ja ajattelutapoja.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/jani-toivola/1-jani-toivola
Jani Toivolan mielestä on tärkeää että jokainen lapsi ja nuori saisi tukea kasvaessaan. Tämä tuki mahdollistaisi sen että jokainen yksilö uskaltaisi olla oma itsensä ja oppisi olemaan ylpeä itsestään. Hän painottaa myös sitä että jokainen lapsi tai nuori ymmärtäisi sen että voi vaikuttaa asioihin. On tärkeää että löytyy ihmisiä jotka haluavat kehittää ympäröivää yhteiskuntaa suvaitsevaisesti.
Jani Toivolan ajatuksista voimme oppia sen että myös vuorovaikutus taidot ovat yhtä tärkeitä nyky-yhteiskunnassa kun kirjoista opittava faktatieto. On hyvä että oppilaille opetetaan luovuutta ja oman ajattelun tärkeyttä ja näiden kautta oman ulosannin merkityksen! Jokaisen opettajan tulisikin kiinnittää huomiota siihen kuinka itse näyttää esimerkkiä oppilaille, ja opettajilta vaaditaan nykyään lapsen tasolle asettumista.
Luovuutta ja oman itsensä löytämistä voisi edesauttaa uudenlaiset oppimistilat jotka eivät laita oppilaita tiettyihin lokeroihin. Jani Toivolan mielestä olisi tärkeää tukea lasten kasvua ja kehitystä virikkeellisillä oppimismiljööllä ja eläväisillä oppimisympäristöillä. Tällaiset tilat tukisivat lapsen kykyä nähdä ja ajatella erilailla ja nähdä erilaisia näkökulmia asioihin.
Tulevaisuuden koulu tukee Jani Toivolan ajatuksia ja visioita. Yksilön rooleja ja arvomaailmaa korostava kasvatus on yksi vision pääajatuksista. Suvaitsevaisuus on myös tulevaisuuden iso kysymys koulumaailmassa ja Janin ajatusten mukaisesti nään suvaitsevaisuuden avaimena parempaan tulevaisuuteen.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/tatu-koivisto/tatu-koivisto

Tatu koiviston visiossa oppimisen tulisi muuttua poispäin enemmän perinteisestä ”luento&muistiinpanomallista” enemmän keskustelun ja yhdessä miettimisen pohjalle. Tämä kehittää sosiaalisia vuorovaikutus taitoja, joita tarvitaan työelämässä. ”tulevaisuudessa koulussa oppiminen ei ole vain opettaja joka kertoo, vaan oppilaat opettavat toisiaan ja katsoo esimerkiksi luennot kotona etukäteen ja menee kouluun ainoastaan kysymään oikeasti oppimaan ja kysymään neuvoa opettajalta tai opiskelukavereilta.” Koivisto pitää digitalisaatiota itseisarvona ja katsoo, että koulun ja yhteiskunnan tulisi pysyä samalla tasolla. Haasteena hän näkee koulun pysymisen teknologian kehityksen kyydissä. Kyydissä pysyminen olisi myös opiskelijoille mielekkäämpää.
Koiviston mukaan valloillaan olevan muutoksen myötä opettajien on hankala hyödyntää kokoajan päivittyvää teknologiaa. Opiskelijoilla on tunneillaan mukana puhelimia ja muita laitteita, mutta niistä ei välttämättä ulosmitata täyttä hyötyä. Ratkaisuksi Koivisto ehdottaa opettajien täydennyskoulutusta ja kärsivällisyyttä.
Koiviston vision mukaan edellä mainittuja tuettaisiin muuttamalla perinteisen luokkahuoneen suorat pöytärivit monipuolisemmaksi ja lisäämällä oppilaiden fyysistä aktiivisuutta, joka tehostaisi oppimista. Arvionnin hän muuttaisi kannustavammaksi malliksi, jossa 50% luokasta saisi arvosanan 8 ja loput 9 ja 10.
Tulevaisuuskuva on mielestäni vähintäänkin haastava. Kuinka tasapainotella teknologian kehittymisen ja perinteiden välillä. Kannammeko turhaa huolta meidän aikaina perinteisiksi muodostuneiden asioiden pois jättämiseltä? Ja kuinka saisimme ulosmitattua parhaan hyödyn teknologiasta.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/jani-toivola/1-jani-toivola

Jani Toivola pitää visiossaan tärkeänä, että opetusmaailmassa painotettaisi humaaneja arvoja sekä kohdattaisiin kukin lapsi yksilönä ja annettaisiin hänelle yksilöityä opetusta kunkin oppijan omien tarpeiden mukaan. Toivola näkee, että jokaisen oppijan pitäisi kyetä löytämään itsestä oma tapansa sisäistää tietoa ja koulujärjestelmän tulisi antaa tälle työlle tarpeeksi tilaa ja tukea. Koulun pitäisi ottaa enemmän vastuuta vuorovaikutustaitojen opettamisesta sekä suvaitsevaisiin arvoihin kasvattamisesta. Koulun pitäisi olla pitäisi olla paikka, joka mahdollistaa sekä tukee omana itsenä olemista. Opettamisessa pitäisi uskaltaa rikkoa rajoja sekä murtaa jäätä. Opettajien tulisi Toivolan mielestä kyetä samaistumaan lapsiin sekä jakamaan heidän kanssa hetkiä ja kenties jopa tunteita. Opettajan tulisi siis olla länsä, eikä pelätä lapsen tasolle asettumista. Tätä kaikkea tuetaan luomalla kouluun virikkeellinen ja turvallinen ympäristö, jossa luovuus kukkii ja missä on tilaa erilaisuudelle.

Niin koulu, kuin yleisesti tunnustettu ajatusmaailma on mielestäni menossa tähän suuntaan. On selvää, että pitkään opettajan työssä olleet opettajat, jotka ovat tottuneet tekemään asiat perinteisellä mallilla, eivät kovin helpolla lähde rutiinejansa muuttamaan. Uskon silti, että tulevaisuuden opettajat ajattelevat modernisti ja luovasti sekä painottavat lasten yksilöllistä kohtaamista. Kouluja viedään koko ajan siihen suuntaan, että lapset viihtyisivät oppiympäristössään ja, että opetus olisi mahdollisimman monipuolista ja erilaisilla menetelmillä toteutettua. Uskon vahvasti, että tulevaisuuden koulu on myös turvallinen ympäristö olla oma itsensä ja toteuttaa itseään.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/pekka-peura/pekka-peura
Pekka Peuran mukaan oppilaita ei tarvitse kannustaa opiskeluun, koska heillä on into oppia jo syntyessään. Meidän tarvitsee vain pitää huoli siitä, että intoa ei viedä heiltä pois.

Peuran mielestä opiskelu painottuu yläkoulussa ja lukiossa liikaa sisältöjen opiskeluun jolloin ei opita työelämässä tarvittavia taitoja kuten oma-aloitteisuutta ja vuorovaikutusta.

Opetustapoja pitäisi Peuran mukaan muuttaa. Hän on sitä mieltä, että pitäisi päästä eroon siitä että yksi opettaa ja puhuu ja muut kopioi. Hänen mielestään olemme myös liian suorituskeskeisiä. Arvioinnissa pitäisi ottaa huomioon mitä on oppinut, kuinka paljon on opiskellut jotakin aihetta ja ihmiset ovat erilaisia.

Olen samaa mieltä siinä, että yläkoulussa ja lukiossa opetus painottuu liikaa sisältöjen oppimiseen. Uskonkin, että tulevaisuudessa opetusta muutetaan niin, että sisältöjen opetuksessa käytetään enemmän tehtäviä, jotka vaativat oma-aloitteisuutta sekä vuorovaikutustaitoja. Uuden OPS:n mukaan vanha opetustapa, että yksi opettaa ja muut kopioi on poistumassa ja oppimisesta tulee kokoajan enemmän oppilaslähtöistä. Arvioinnitkin luultavasti muuttuvat enemmän siihen suuntaan, että siinä otetaan huomioon pohjataidot yms. mikä on mielestäni hyvä asia.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/sanna-jarvela/oppiminen-0ac60d2d-6226-445f-bd91-70c872ebb279

Järvelän mielestä koulun tehtävänä on antaa lapselle tiedolliset ja taidolliset perusteet sekä herättää kiinnostus oppimiseen. Nykykoulussa oppilaat ovat aktiivisia toimijoita ja ongelmanratkaisijoita. Järvelä korostaa myös yhteisöllisen oppimisen lisääntymistä kouluissa. Järvelä kuitenkin toivoisi, että painopiste oppimisessa liukuisi lähemmäksi taidon ja tahdon harjoitteluun. Olisi tärkeää harjoitella sekä onnistumaan että epäonnistumaan, ja toisaalta myös sietää sitä.

Järvelän mukaan opettajien tehtävänä tulisi olla oppimisen käynnistäjiä. Jos opettaja-opiskelijoiden oppimisen taitoa vahvistetaan sekä aktiivisen oppijan asennetta kehitetään, toteuttavat he sitä tulevaisuudessa myös työssään.

Näen tulevaisuuden koulun luovana, vahvasti teknologisena ja innostavana ympäristönä, jossa oppilasta ohjataan ajattelemaan itsenäisesti. Toivoisin kuitenkin, ettei teknologia haukkaisi liian suurta osaa kokonaisuudesta.

# data[].attributes.body
Jani Toivola korostaa oppimisessa yhdenvertaisuutta sekä yksilöllisiä valintoja, sillä jokaisella tulisi olla samat mahdollisuudet oppia. Toivola myös pohtii, saako opettaja osallistua oppilaan tunnekokemukseen. Toivolan mielestä kokemuksien jakaminen on kuitenkin tärkeää, sillä asioiden käsittely on helpompaa yhdessä jaettuna sekä opettaja pääsee lähemmäksi oppilaiden hyvinvointia.

Toivola tuo esille sen, että nuorten oppimisen kannalta on tärkeää huomata oma asemansa yhteiskunnassa tai yhteisöissä, sillä nuorten tulisi ymmärtää, että hänellä on mahdollisuus vaikuttaa yhteiskunnassa. Toivola korostaa myös tiedon merkitystä, sillä epätietoisuus vaikeuttaa ymmärrystä yhteiskunnasta ja omasta asemastaan.

Toivola toivoo, että tulevaisuudessa koulujärjestelmä olisi monimuotoisempi ja olen samaa mieltä hänen kanssaan. Mielestäni koulutuksessa kaikilla tulee olla samanlaiset mahdollisuudet valita omia kiinnostuksen kohteitaan sekä edetä haluamallaan reitillä eikä ihmisen tausta saisi vaikuttaa siihen.

# data[].attributes.body
Kirsti Lonkan mielestä koulutuksen suurimpia ongelmia on oppilaiden väsyminen ja kyynistyminen. Erityisen ongelmalliseksi hän näkee lukion, jossa opetus on liian kokeisiin tähtäävää, eikä tilaa jää ongelmanratkaisulle ja luoville töille. Hänen mielestään myös Pisa- tuloksiin kiinnitetään liikaa huomiota kouluviihtyvyyden kustannuksella. Lonka näkee mielenkiintoisena sen, miten pedagoginen osaaminen vähentyy sitä mukaan, mitä korkeammalle koulutusasteelle siirrytään. Hänen mielestään painotusta on liikaa tiedon siirtämisessä ja sen testaamisessa.

Lonkan mukaan tulevaisuuden tärkeitä taitoja ovat kulttuurien ymmärtäminen, monilukutaito ja teknologiataidot. Myös rohkeus, innovatiivisuus ja luovuus ovat tärkeässä osassa. Kehittämiskohteita löytyy hänen mukaansa myös koulun arvioinnista, joka hänen mielestään on nykyään liian lasta lyttäävää ja oppimista köyhdyttävää sekätuotettu aikuisen näkökulmasta.

Itse näen tulevaisuuden koulun täynnä mahdollisuuksia. Lapsia tulisi ohjata ulkoa oppimisen sijaan etsimään tietoa itse ja tuottamaan sitä. Uusi opetussuunnitelma onneksi ottaa suuria askelia eteenpäin tämän suhteen. Teknologiaa tulisi hyödyntää opetuksessa jatkuvasta entistä enemmän ja tehdä siitä lapsille arkipäiväinen oppimisympäristö.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/tatu-koivisto/7-toive-100-vuodelle-6c508a8c-b348-4429-88c7-e6f080263d3d

Tatu Koivisto tuo esille sen, että koulutus vaatii paljon uudistumista. Hänen mielestään tulevaisuudessa opettaja ei enää yksin opeta oppilaita, vaan esimerkiksi luennot katsotaan etukäteen ja oppilaat voivat näin ollen opettaa myös toisiaan. Digitaalisaatiota Koivisto pitää itseisarvona niin, että koulun on pysyttävä mukana kehityksessä ja päivitettävä esimerkiksi sovelluksia uudempiin versioihin, jotta teknologinen kehitys opetuksessa ei jämähdä.

Opettamisessa on Koiviston mukaan tapahtumassa iso muutos, koska oppilaat käyttävät yhä enemmän mobiililaitteita ja opettajilla on vaikeuksia hyödyntää teknologiaa oikealla tavalla. Täydennyskoulutusten lisäksi Koiviston mielestä tarvitaan kärsivällisyyttä, jotta tämä haaste saadaan ratkaistua.

Oppilaiden arviontiin Koivisto ehdottaa järjestelmää jossa 50% annettaisiin arvosana 8 ja lopuille 9/10. Hän perustelee järjestelmää sillä, että se kannustaisi niitä jotka haluavat edetä mutta ei lannistaisi niitä jotka eivät saa huippuarvosanoja.

Suurimpana haasteena Koivisto pitää teknologian oikeanlaista hyödyntämistä ja sitä, miten koulut pysyvät mukana teknologisessa kehityksessä. Mielestäni juurikin koulujen muuntautumiskyky on tärkeässä osassa, jos mietitään tulevaisuutta. Koulujen täytyy uskaltaa ottaa käyttöön uusimpia innovaatioita teknologian saralla ja sisällyttää niitä opetukseen. Tulevaisuudessa elämä todennäköisesti liikkuu vieläkin enemmän teknologian ympärillä.  Lisäksi uusia teknologian saavutuksia, kuten virtuaalitodellisuutta ei pidä pelätä vaan ajatella mahdollisuutena ja käyttää hyväksi opetuksessa. Mielestäni tällainen suhtautuminen ja uskallus hyödyntää uusimpia innovaatioita kehittävät koulutusjärjestelmää positiivisella tavalla.

# data[].attributes.body
https://hundred.fi/visiota/maarit-rossi/1-opettaminen-946fc41e-5216-4ad6-ab01-eb3d631fd57c
Rossin mukaan matematiikassa voitaisiin käyttää monipuolisempia opetusmenetelmiä. Oppilaiden elämään ja muihin oppiaineisiin liittyvät (pienois)projektit ovat esimerkki tällaisesta. Matematiikan aiheteemat voisivat antaa eväitä globaaliksi kansalaiseksi kasvamiseen. Matematiikassa luovia kokonaisuuksia sekä tehtäviä löytyy paljon ja ne antavat vapautta löytää erilaisia ratkaisuja. Toki tämä vaatii opettajalta sopeutumista epätietoisuuteen tunnin kulusta.

Rossin mukaan PISA-tutkimukset ovat olleet mukana tuomassa monipuolisuutta matematiikkaan. Valtion ei kuitenkaan pitäisi tehdä koulutuspolitiikkaa ainoastaan PISAn perusteella. Arvionnin kannalta pitäisi siirtyä laadulliseen arviontiin, jota ei tarvittaisi paljoa. Rossin mukaan aika tulee jatkossakin käyttää opiskeluun ja oppimiseen. Sosiaalisen oppimisen hyödyntäminen olisi hänen mukaansa myös hyödyllistä.

Mielestäni matematiikan liittäminen enenevissä määrin lasten elämään, opetusmenetelmien monipuolistuminen ja luovuus matematiikassa kuulostavat hyviltä tavoitteilta. Opettajalta vaaditaan ehkä hieman totuttelua toisenlaisiin työskentelytapoihin, mutta luulen, että edellä mainitut muutokset ainakin motivoisivat oppilaita uudella tavalla, mikä olisi varmasti vaivan arvoista.

# data[].attributes.body
Leena Krokfors näkee sivistys- ja sosialisaatiotehtävän kaikkein tärkeimpänä koulun tehtävänä. Koulussa opiskeltavien oppiaineiden avulla rakennetaan sellaista maailmankuvaa, jonka avulla kykenee toimimaan myös tulevaisuudessa. Krokfors toteaa, että ajatus oppiaineiden sisällöstä ja niiden oppimisesta on väärä. Koulu tulisi nähdä sivistystä luovana ja maailmankuvaa rakentavana paikkana. Opettajan työssä tulee korostumaan yhteisöllisyys, sillä töitä tehdään monien eri ammattilaisten kanssa. Pedagogisia toimijoita löytyy paljon monista eri oppimisympäristöistä. Opetussuunnitelma täytyykin sitoa koulun ulkopuolisiin oppimisympäristöihin ja toisaalta koulun ulkopuoliset oppimisympäristöt opetussuunnitelmaan. Opettajien tehtäväksi muodostuu avata koulu muihin oppimisympäristöihin ja toimijoiksi muiden osaajien kanssa.

Itse koen, että koululla on tulevaisuudessa tärkeä rooli yhdenvertaisuuden ja tasa-arvon luojana.  Suomessa on ainutlaatuinen koulutusjärjestelmä, jossa kaikille tarjotaan samanlaiset mahdollisuudet kouluttautua oman kiinnostuksen ja taidon mukaan. Uusi esi- ja perusopetuksen opetussuunnitelma painottaa mielestäni hyvin yksilöllistä oppimista ja omien vahvuuksien löytämistä. Mielestäni on tärkeää, että opetussuunnitelma huomioi myös teknologian kehityksen, sillä tieto- ja viestintäteknologia on suuressa roolissa yhä nuorempien elämässä.

Jenni Hyvärinen LO 16B

# data[].attributes.body
Sahlberg on sitä mieltä, että suomalainen koulutus ei valmista oppilaita luomaan uusia työpaikkoja, vaan pikemminkin kasvattaa uutta työvoimaa työmarkkinoille. Hänen mukaansa koulutuksen tulisi antaa valmiudet oppilaille luoda sekä koulu- että työmarkkinoita sen sijaan että kasvattaisi vain uusia kuluttajia työmarkkinoille.
Hän pitää Suomen tapaa luottaa opettajan asiantuntemukseen oppilaiden arvioinnissa erittäin hyvänä asiana ja toivookin, että muualta maailmasta tultaisiin katsomaan ja ottamaan mallia Suomen arviointi tavoista.
Sahlberg kritisoi kuitenkin PISA-tutkimuksen sokeaa seuraamista, sillä se mittaa vain hyvin pientä osaa oppilaiden taidoista. Hänen mukaansa tulevaisuuden maailmassa tarvitaan enemmän luovuutta, taidetta ja musiikkia, joita testi ei mittaa lainkaan. Tätä luovuuden tukemista hän myös pitää tärkeänä opetuksessa.

Mielestäni tulevaisuuden koulussa tulisi pyrkiä mahdollisimman paljon tukemaan lapsen omaa ajattelua ja luovuutta. Teknologia tulee varmasti olemaan myös suuressa roolissa tulevaisuuden koulutuksessa. Toivon, että lapsia tuettaisiin myös sosiaalisten taitojen oppimisessa, syvällisemmässä pohdinnassa sekä keskustelussa.

# data[].attributes.body
Parhaita oppimistuloksia saadaan, kun huomioidaan, miten lapset oppivat esim. koulussa ja kotona. Tätä kautta voidaan kehitellä uusia opetusmetodeita. Orlandon mielestä parhaiten lapset oppivat, kun huomioidaan lasten intressi, internetti. Hän korostaa yksilöllisen ohjausksen merkitystä ja pitää investointeja luovaan oppimiseen tärkeinä. Vaikka internetti tehostaa opetusta sekä koulussa, että kotona, on koulu edelleen tärkeä.

Luulen, että tulevaisuudessa koulussa tullaan hyödyntämään paljon teknologiaa, toivottavasti ei kuitenkaan unodeta tärkeitä perustaitoja, kuten laskemista ja lukemista.

# data[].attributes.body
1. Valitse VISIO: https://hundred.fi/visiota
2. Lue VISIO
3. Kirjoita TÄNNE oma lappu. Valmista MA iltaan mennessä!
3.1 Visionäärin nimi + linkki
3.2 Miten hänen visiossa opitaan ja opetetaan?
3.3 Miten sitä tuetaan?
3.4 Millainen tulevaisuuskuva mielestäsi/mielestänne on?