# data[].attributes.headline
דמות המרפאה בעיסוק של שנה ב'

# data[].attributes.subject
דמות המרפאה בעיסוק של שנה ב'

# data[].attributes.body
היום היה השיעור האחרון לסמסטר. בשיעור זה למדנו על COPM שזו שיטת אבחון בה המטופל ממלא בעצמו כיצד הוא תופס את תפקודיו היום יומיים במהלך פרק זמן. גישה זו בעצם תורמת ומעודדת את המטופל להיות חלק בטיפול. בשיעור זה יצא לי לחשוב על נקודת המבט של המטופל, על כמה קשה להירתם לטיפול, על תחושות התסכול שהוא חווה ועל זה שלא תמיד דברים עובדים ומצליחים. נשמע קצת עצוב, אבל מצד שני גרם לי לחשוב כמה חשוב שיהיה את המטפל הנכון שידחוף וירים אותך. כזאת אני רוצה להיות.

# data[].attributes.body
בשיעור ביצענו תרגול של ראיון מסייע. בשיעור זה למדנו על סוגי שאלות ובנוסף על סוגי התשובות של המטופל\ המטפל . במהלך השיעור עלו נקודות שחשוב לדייק אותן בתור תפקיד המרפאות: הצגתנו בתור המרפאות בתחילת הפגישה, שמירה על עצמנו כמטפלות, שימוש בשפה נוחה למטופל ומתן דגש על ההבדל בין אמפתיה להזדהות. נקודה שעלתה לי במהלך השיעור היא ההבנה שמתבצעת בין המטפל למטופל תקשורת שלא בהכרח מתבצעת במילים, זה יכול להיות הינהון, טון או מבט. כאשר מבצעים ראיון עם מטופל חשוב לשים לב ברגישות ולהיות מודעים למשקל של המפגש ולתחושות שיצא ממנה המטופל.

# data[].attributes.body
בשיעור ביצענו תרגול של התצפית. סמאר לימדה אותנו שיטות שונות של תצפיות מסוגים שונים, תצפית סטטית ודינמית- שמורכבת מתצפית אובייקטיבית ומפרשנות אישית. לדוגמה "שיטת הקומקום", שיטה שנראית תמימה אבל בוחנת יכולות פיסיות וקוגניטיביות.

# data[].attributes.body
השיעור היום התחלק לשני חלקים- חלק של למידה עצמאית בבית, וחלק של שיעור פרונטלי בכיתה. בבית הוצגו לנו סוגים שונים של סרטוני ומאמרים על מה הגוף שלנו משדר לסביבתנו ואיך ניתן להשתמש בזה כמטופלות. בנוסף הודגם שם מאין סוג של תצפית על אישה ששותלת עציץ. לאחר מכן בכיתה עברנו על שתי שיטות איבחון מרכזיות- התצפית והראיון. אחת מהנקודות שלקחתי איתי משיעור זה היא שאדם אומר הרבה, גם אם לא אומר באמת שום דבר וזה דבר חשוב שצריך לשים לב אליו.

# data[].attributes.attachment_link.title
‏‏צילום מסך (8)

# data[].attributes.body
בשיעור האחרון ביצענו עיבוד למטלה 1. בנוסף, העלנו נקודות על חווית סביבת האדם עם מוגבלות. הנושא שעלה בקבוצתי היה הסטיגמה או הדמות שחשבנו שאנחנו הולכים לפגוש במפגש. כאשר קבעתי להיפגש עם ט' המאובחנת בחירשות מולדת, חשבתי שאפגוש בחורה לא עצמאית, שחייה הוגבלו ונעצרו. לאחר השיחה נפלו לי כמה אסימונים על ההסתכלות שלי ושל הסביבה על אנשים בעלי מוגבלויות, שכל אחד חווה את המגבלה בצורה שונה, וכמו שט' אמרה "זה לא מגבלה מבחינתי, זה חלק ממי שאני". דיון חשוב נוסף שעלה היא משמעות השפה והמינוחים הרפואיים. אני באמת מאמינה ששפה תוביל לשינוי בתפיסה ובקבלת אדם עם מדד פעילות שונה.

# data[].attributes.body
השיעור היום עסק בחשיבה מקצועית, דבר שלי היה מאוד חשוב. מטרת השיעור הייתה באמת לגשר בין המידע שאנחנו לומדות בשיעורים לבין "התכלס". למדנו על סוגי החשיבה השונות הפעולות במקביל במהלך הפגישה עם המטופל. יעל בשיעורה התבססה על ניסיונה האישי שעזר מאוד להבין. אחת הדברים שלקחתי הוא את זה שחשיבה מקצועית היא כמו רכיבה על אופניים, צריך לסגל את המיומנות הזו ומאז היא כבר נעשית באופן טיבעי וסינרגי

# data[].attributes.body
בשיעור למדנו על EBP ועל הקישור למרפאה בעיסוק. למדתי שיש שתי רמות לביצוע להתערבות על בסיס ראיות: המיקרו המאקרו. רמת המיקרו מתמקדת בטיפול ספציפי שמותאם לאדם ספציפי. כאשר מדובר ברמת המקרו ההשפעה היא על מדיניות מקומית, אזורית או ארצית (כמו למשל בקופות חולים או במשרד הבריאות). נקודה זו חשפה אותי לזווית נוספת למקצוע של מרפאה בעיסוק

# data[].attributes.body
בשיעור התחלקנו לקבוצות וקיבלנו סיפור מקרה, ולפי המתע"מ היינו צריכים לשייך כל חלק בסיפור לאדם/ עיסוק / סביבה. אני חושבת שבתרגיל הזה הבנתי את משמעות הירידה לפרטים הקטנים ושלכל דבר במתע"מ יש הגדרה אך עם זאת, הרבה מהדברים יכולים להשתמע לשני פנים.

# data[].attributes.body
השיעור התחלקנו לראשונה לקבוצות הקטנות ביסודות. זה מעניין להבין שאנחנו חודשיים לומדות, אבל עדיין מגלים פרצופים חדשים. היום ביצענו עיבוד ראשון למתע"מ. דיברנו והמחשנו את נושא "מיומנויות ביצוע"  וכיצד המרפאה בעיסוק משתמשת במושגים הקשורים למיומנות על המטופל.

# data[].attributes.body
בשיעור היום למדנו על המתע''ם. השפה המשותפת של המרפאים בעיסוק. למדנו על פירמידת העיסוק ואיך כל פרמטר נתמך ומשפיע על קודמו. ניתן להתחיל מבסיס הפרמידה ולסיים בסופה ולהיפך. היום קיבלתי מידע יותר פרקטי על עולם הריפוי בעיסוק

# data[].attributes.body
היום בשיעור למדנו על סביבה פיזית, סביבה אנושית וסביבה תרבותית וכיצד הסביבות הללו משפיעות על המטופל או יכולות לסייע למטפל. בנוסף דיברנו על מקרים בהם המרפאה בעיסוק לוקחת חלק, שלווא דווקא מחוברים לאנשים חולים או פצועים. אחד הדברים שלקחתי מהשיעור זה לתת משמעות לפעולה שנותנים לאותו אדם. כאשר נותנים למישהו לבצע פעולה (כמו הזזת האבנים במקרה האסירים) אבל לא מפתחים שאיפה מטרה או יעד, זה יכול לגרום לתחושת תסכול מאוד גדולה ובנוסף לעורר אנטגוניזם.

# data[].attributes.body
בשיעור השני דנו בשאלה מה היא עיסוק. בשיעור זה הבנתי שמהות האדם הוא העיסוק שלו, מהקימה בבוקר במשך כל פעולה ועד חזרתו לשינה. כמה קשה כאשר משהו מונע ממך את המהות הקיומית שלך. בין אם פציעה, חוסר רצון, חוסר יכולת או כל דבר מגביל אחר. להיות מרפאה בעיסוק מאפשר לאדם להיות הוא, בצורה הכי פשוטה שיש

# data[].attributes.body
היום התחלנו את שיעור יסודות. השיעור נפתח בדמיון מודרך בו ראינו את עצמנו בסיום התואר, התרגשתי, אבל גם לא כל כך האמנתי. בשיעור הראשון למדנו על מהי תאוריה ופרדיגמה. הבנתי שתפקיד המרפאה בעיסוק הוא על מותי, שמצריך סקרנות בלתי פוסקת והמצאה עצמית.