# data[].attributes.headline
Caiguda de l'imperi romà d'orient (1453), Descobriment d'Amèrica (1492) i Reforma Protestant (1517)

# data[].attributes.subject
Caiguda de l'imperi romà d'orient (1453), Descobriment d'Amèrica (1492) i Reforma Protestant (1517)

# data[].attributes.body
Filòsof anglès i pare del mètode científic modern. A la seva obra Novum Organum, va proposar un mètode inductiu basat en l'observació i l'experimentació, en contrast amb la deducció aristotèlica.

# data[].attributes.headline
476 d.C. Caiguda de l'imperi romà d'occident

# data[].attributes.subject
476 d.C. Caiguda de l'imperi romà d'occident

# data[].attributes.body
Maquiavel és famós per la seva obra 'El Príncipe', on analitza la política tal com és, i no com hauria de ser. És un pilar del pensament polític modern.

# data[].attributes.body
Teòleg i filòsof cristià, un dels principals Pares de l'Església. Agustí va combinar el pensament cristià amb la filosofia platònica. La seva obra Confessions és un relat personal sobre la seva conversió al cristianisme, i a La ciutat de Déu va explorar la relació entre la fe i la raó, i la distinció entre la ciutat terrenal (món material) i la ciutat celestial (món diví). Va influir profundament en la teologia occidental amb les seves idees sobre el pecat original, la gràcia divina i la predestinació.

# data[].attributes.body
Descartes és considerat el pare de la filosofia moderna. Va introduir el mètode del dubte sistemàtic i és famós per la declaració 'Cogito, ergo sum'.

# data[].attributes.body
Sòcrates és conegut com el pare de la filosofia occidental. El seu mètode socràtic de diàleg i qüestionament ha establert les bases de la pedagogia moderna. Primer filósof en l'implicació d'ètica i política social.

# data[].attributes.body
Plató, estudiant de Sòcrates, és famós per fundar l'Acadèmia a Atenes i per les seves obres filosòfiques on explora les idees de justícia, bellesa i igualtat.

# data[].attributes.body
Aristòtil va estudiar a l'Acadèmia de Plató i és conegut per les seves contribucions a múltiples disciplines. Va establir la lògica formal i va escriure sobre ètica, política i metafísica.

# data[].attributes.body
Epicur va fundar l'epicureisme. Els seus ensenyaments sobre la cerca de la felicitat i l'absència del dolor van influir profundament en el pensament occidental.

# data[].attributes.body
Sant Agustí és un dels pares de l´Església cristiana. Els seus escrits van fusionar el pensament cristià amb la filosofia platònica.

# data[].attributes.body
Sant Tomàs d'Aquino és conegut pel seu intent d'integrar la filosofia aristotèlica amb la tradició teològica cristiana. És una figura central a l'escolàstica.

# data[].attributes.body
John Locke és un líder a l'empirisme i el liberalisme polític. La seva teoria del coneixement va influir en molts pensadors de la Il·lustració.

# data[].attributes.body
Filòsof anglès, pare de l'empirisme modern. A les seves Cartes sobre el govern civil, va formular una teoria del contracte social i va defensar la idea que el coneixement prové de l'experiència sensorial, no de les idees innates.

# data[].attributes.body
Filòsof i teòleg escolàstic anglès, conegut pel seu principi d'economia o navalla d'Occam, que sosté que la teoria més simple és la millor per explicar un fenomen. Va ser un defensor del nominalisme, la idea que els conceptes universals no tenen existència real fora de la nostra ment, i només els individus concrets són reals. En teologia, va defensar la separació entre fe i raó, argumentant que les veritats religioses no es poden demostrar amb la raó.

# data[].attributes.body
Filòsof escocès i defensor radical de l'empirisme. A la seva Investigació sobre l'enteniment humà, va qüestionar la causalitat i el coneixement cert, oferint una visió escèptica sobre la capacitat de la raó humana per conèixer la realitat.

# data[].attributes.body
Kant va intentar sintetitzar la tradició racionalista i empirista, establint les bases del criticisme. La seva filosofia moral introdueix el concepte de l'imperatiu categòric.

# data[].attributes.body
Filòsof i economista alemany, pare del marxisme. A la seva obra El Capital, va criticar el capitalisme i va proposar una teoria materialista de la història, basada en la lluita de classes com a motor del progrés social.

# data[].attributes.body
Filòsof alemany conegut pel seu pensament radical i anti-convencional. Va criticar la moral tradicional, defensant una "transvaloració de tots els valors" i va proclamar la mort de Déu, sostenint la necessitat del superhome com a ésser capaç de crear els seus propis valors.

# data[].attributes.body
Filòsof alemany, membre del neokantisme, conegut per la seva teoria de la cultura simbòlica. A la seva obra Filosofia de les formes simbòliques, Cassirer va defensar que els éssers humans no interactuen directament amb la realitat, sinó a través de símbols (llenguatge, art, religió, ciència). La seva filosofia intenta comprendre com aquestes formes simbòliques estructuren la nostra percepció del món i la cultura humana.

# data[].attributes.body
Filòsof austríac-britànic, una de les figures més importants de la filosofia del segle XX, especialment en la filosofia del llenguatge. En la seva primera obra, Tractatus Logico-Philosophicus, va desenvolupar una teoria del llenguatge com a representació del món. Posteriorment, en les Investigacions Filosòfiques, va criticar la seva pròpia obra anterior i va proposar que el significat del llenguatge es troba en l'ús pràctic que en fem, introduint el concepte de "jocs de llenguatge".

# data[].attributes.body
Filòsof alemany, deixeble de Husserl i una de les figures més influents de la fenomenologia i l'existencialisme. A la seva obra Ser i Temps, Heidegger va investigar el significat de l'ésser i va introduir el concepte de Dasein (ser-en-el-món), que fa referència a la manera única en què els humans experimenten el món. També va explorar la idea de la temporalitat com a clau per a comprendre l'existència humana i la relació amb la mort. Posteriorment, va desenvolupar una crítica de la tecnologia i de la modernitat.

# data[].attributes.body
Filòsof anglès i un dels fundadors de la filosofia analítica. Va treballar en lògica, matemàtiques, epistemologia i filosofia del llenguatge. Va defensar l'empirisme i el pacifisme, sent conegut per la seva "teoria de les descripcions".

# data[].attributes.body
Filòsof anglès que va criticar el corrent idealista i va defensar el sentit comú. Va influir en la filosofia moral amb el seu concepte de "bo" com a propietat indefinible i va contribuir al desenvolupament de l'ètica analítica.

# data[].attributes.body
Filòsof anglès conegut per les seves aportacions a la filosofia del llenguatge. Va desenvolupar la teoria dels actes de parla, que sosté que dir una cosa pot ser una acció en si mateixa (per exemple, prometre).

# data[].attributes.body
Filòsofa britànica, deixebla de Wittgenstein. Va contribuir a la filosofia moral i de la ment, criticant l'ètica utilitarista. La seva obra "Intention" és clau en l'estudi de la intencionalitat en accions morals.

# data[].attributes.body
Matemàtic i lògic alemany, considerat el pare de la lògica moderna. Va establir les bases de la lògica formal i la filosofia del llenguatge amb la seva distinció entre sentit i referència, influenciant profundament la filosofia analítica.

# data[].attributes.body
Filòsof alemany, fundador de la fenomenologia. Va defensar l'estudi de les experiències subjectives i la consciència intencional, buscant les essències de les coses a través d'una "reducció fenomenològica".

# data[].attributes.body
Filòsof alemany, conegut per la seva obra sobre hermenèutica filosòfica. Va ampliar el treball de Heidegger i va defensar que la comprensió és sempre interpretativa i arrelada en tradicions històriques.

# data[].attributes.body
Filòsofa francesa, feminista i existencialista. La seva obra més influent, "El segon sexe", va analitzar la construcció social de la dona i la seva opressió, establint les bases del feminisme modern.

# data[].attributes.body
Filòsofa política alemanya, coneguda pels seus treballs sobre el totalitarisme, la condició humana i l'acció política. Va investigar els efectes del mal i la banalitat del mal, especialment a l'obra "Eichmann a Jerusalem".

# data[].attributes.body
Filòsof i sociòleg alemany, un dels fundadors de la teoria crítica. Va criticar la cultura de masses i el capitalisme, sostenint que la raó instrumental s'havia convertit en un mitjà de dominació.

# data[].attributes.body
Filòsof alemany, col·laborador d'Adorno. Va formular la teoria crítica, que denuncia com les estructures econòmiques i socials de la societat moderna opressiva perpetuen l'alienació i la injustícia.

# data[].attributes.body
Filòsof alemany conegut per la seva teoria de l'acció comunicativa. Defensà que la raó comunicativa és la clau per a una democràcia veritable, basada en el diàleg i la deliberació pública.