# data[].attributes.headline
אביחיל ראובן

# data[].attributes.subject
אביחיל ראובן

# data[].attributes.body
ב-7 באוקטובר 2023, סג"ם אביחיל ראובן, תושב קריית מלאכי, קם בבוקר, לבש את מדי צה"ל ורץ מרחק של כ-12 קילומטרים לעבר זירת הקרב באזור עזה,

כשגיע למקום עזר לכוחות לכבר היו שם והרג מחבלים, פינה פצועים ועזר בלחימה.

# data[].attributes.headline
ב-7 לאוקטובר, כשאש פתח

# data[].attributes.body
ב-7 לאוקטובר, כשאש פתחה על קיבוץ בארי , דנה רצה לביתו של השכן המבוגר. היא סחבה אותו על הגב שלה , ודאגה שכל הילדים יהיו בשקט בממד. בזכותה, משפחות שלמות נשמרו בטוחות.

# data[].attributes.headline
אבירם מזוז מקיבוץ ניר עם – כשמחבלי חמאס פרצו לקיבוץ, הוא לקח את אשתו וילדיו לממ"ד ואז יצא החוצה חמוש ברובה ישן, בלי אפוד ובלי גיבוי. לבדו הוא נלחם במשך שעות מול מחבלים שניסו להיכנס לבתי הקיבוץ, הצליח להרוג כמה מהם ולעכב אחרים – עד שכוחות צה"ל הגיעו. בזכותו משפחות רבות ניצלו.

# data[].attributes.subject
אבירם מזוז מקיבוץ ניר עם – כשמחבלי חמאס פרצו לקיבוץ, הוא לקח את אשתו וילדיו לממ"ד ואז יצא החוצה חמוש ברובה ישן, בלי אפוד ובלי גיבוי. לבדו הוא נלחם במשך שעות מול מחבלים שניסו להיכנס לבתי הקיבוץ, הצליח להרוג כמה מהם ולעכב אחרים – עד שכוחות צה"ל הגיעו. בזכותו משפחות רבות ניצלו.

# data[].attributes.body
ענר שפירא, היה לוחם בסיירת הנח''ל והיה במסיבת הנובה ב7 באוקטובר.

לאחר ירי רקטות ענר נכנס למיגונית ליד המסיבה, בה שהו עוד הרבה אנשים. לאחר זמן מה, מחבלים הגיעו למיגונית והחלו לזרוק לתוכה רימונים. ענר עמד בפתח המיגונית והצליח לתפוס ולהשליך החוצה את הרימונים כל פעם מחדש. ענר הצליח לבלום 8 רימונים עד שרקטת RPG נורתה אל המיגונית וענר נהרג. הוא הקריב את חייו והצליח להציל חיים של רבים.

# data[].attributes.body
חל אדרי המכורת גם כרחל מאופקים. בבוקר ה7.10 נקלעה למצב שיש לה חמישה מחבלים חמושים בבית. והוחזקה על ידי הם במשך 17 שעות שלמות. במהלך ה17 שעות האלו רחל הביא להם מאכלים כמו קפה, עוגיות וכולי. ושוחחה איתם וניסתה לדבר אליהם. בשביל שהשוטרים יבחינו בה היא הייתה צריכה ללכת לשירותים,  כל פעם אחד המחבלים היה מלווה אותה. לאחר מערובות של משא  ומתן משטרתי בשעה שתיים בלילה פרצו הימ״מ אל הבית וחילצו אותה.

# data[].attributes.headline
אדר בן סימון -ס

# data[].attributes.body
אדר בן סימון -

סגן משנה אדר בן סימון שירתה כמפקדת טירונים בבסיס זיקים. כשמחבלים חדרו לבסיס ב- 7.10 היא אמרה לכל החיילים להסתתר במיגונית והסתערה באומץ יחד עם עוד מפקדים וחיסלה מחבלים.

אדר הצליחה לעכב את החדירה של המחבלים לבסיס ובזכות זאת הגיעו לבסיס עוד כוחות של הצבא וזה מנע מהמחבלים להשתלט על הבסיס.

אדר נפלה אחרי שנגמרה לה התחמושת ואחרי מותה היא עלתה לדרגת סגן.

לאחר מותה מצאו פתק שהיא כתבה והמשפחה והחברים שלה אמרו שהמשפט מאוד מייצג אותה: ״לחיות את החיים להנות מכל רגע להגשים את החלומות ותמיד להסתכל על חצי הכוס המלאה״

# data[].attributes.body
תמיר היה חייל בן 19 ששירת בבסיס צבאי סמוך לעזה. ב־7 באוקטובר 2023 הוא נחטף משם לעזה, מאז לא התקבל ממנו שום אות חיים, ומשפחתו מחכה שיחזור הביתה.

# data[].attributes.headline
עומר מקסים נאוטרה

# data[].attributes.subject
עומר מקסים נאוטרה

# data[].attributes.body
עומר היה לוחם מילואים, נקרא פתאום בבוקר ה-7.10.

הוא השאיר פתק על השולחן: “אל תחכו לי לארוחת בוקר.”

יומיים אחר כך חברו חזר עם הקסדה שלו — ועליה חרוט באבק:

“בשביל הבית.

# data[].attributes.headline
אלחנן קלמנזון

# data[].attributes.subject
אלחנן קלמנזון

# data[].attributes.body
אלחנן היה חלק מ"צוות אלחנן" יחד עם אחיו מנחם ואחיינו איתיאל זוהר. הם הצילו כ-100 מבני קיבוץ בארי במשך 16 שעות תחת אש. הוא ואחיו מנחם, תושבי עתניאל, הגיעו עצמאית מבלי לקבל צו 8 לאזור עוטף עזה כדי ליטול חלק בקרבות. אחיינם הצטרף בהמשך. השלושה לחמו במשך שעות רבות מול מחבלי חמאס, משעות הערב ועד בוקר המוחרת. הם נכנסו לבתי המשפחות שהיו נצורות בממ"דים, חילצו בכל פעם משפחה אחת ושבו לחילוץ נוסף. כך חילצו כמאה מתושבי הקיבוץ. לאחר לילה שלם של לחימה, הגיעו לטהר את הבית האחרון, שם נרצח אלחנן על ידי מחבל. אלחנן היה סרן במיל' בחיל הגנת הגבולות והוכר כחלל צה"ל. במרץ הוחלט להעניק לצוות את פרס ישראל לגבורה אזרחית על פועלם בבלימת הטבח וחילוץ התושבים.

# data[].attributes.body
רוני אשל הייתה סמלת ששירתה כתצפיתנית בבסיס נחל עוז. בזמן מתקפת הפתע של המחבלים, רוני דיווחה בקשר מהרגע הראשון וזיהתה את כל ההתרחשות מחמ"ל התצפיתניות. בהקלטות הקשר הדרמטיות רוני נשמעת מדווחת על חדירת המחבלים שלב אחר שלב עד שהכריזה על 'פרש טורקי מלא' – מצב בו מחבלים חודרים לשטח הארץ בצורה מלאה, חוצים את הגדר ונכנסים לשטח ישראל ללא אישור. היא נפלה במהלך מתקפת המחבלים על בסיס נחל עוז לצד 15 תצפיתניות נוספות. אביה של רוני סיפר כי בתו הבחינה בהכנות של החמאס חודשים לפני מתקפת הפתע: "אבא, הם לומדים אותנו. הם עושים שיעורי בית. הם יודעים כמעט כל פינה בגדר עצמה."  בת 19 בלבד בנופלה. דודתה עידית סיפרה כי לרוני היו תוכניות לאחר השירות, היא רצתה לטייל ולטרוף את החיים.

# data[].attributes.body
נעם תיבון הוא אלוף מילואים בצה״ל, בן 63 ,ש-ב-7/10 קיבל הודעה מצמררת מבנו, אמיר, שחי בקיבוץ נחל עוז, שמחבלי חמאס תקפו את הקיבוץ.

אחרי קרא את הודעה של בנו, ייצא תחת אש כבדה כדי לחלץ את בנו ומשפחתו מן הקיבוץ.

ביחד עם ישראל זיו ואישתו נסע מתל אביב עד קיבוץ נחל עוז, ושם ביחד עם יחידת מגלן הצליחו לחלץ תושבים מהקיבוץ כולל בני משפחתו.

נעם תיבון גם חילץ גם ניצולים מטבח פסטיבל הנובה וסייע לחיילים פצועים.

לפני כמה זמן צילמו סרט תיעודיליו (״הדרך שבינינו: החילוץ האולטימטיבי״ שביים בארי אייבריץ׳) ורצו להקרין אותו בTIFF(פסטיבל הסרטים הבין-לאומי של טורונטו) אבל ביטלו את הקרנתו בנימוק שליוצרי הסרט אין את הזכויות להשתמש בצילומי חמאס מההתקפות והצהיר כי פסטיבל שואף למנוע ״איום הפוטנציאלי של שיבושי משמעתי״ שעלול לקרות בהקרנה, אבל אחרי גינוי בצד קרן המרכז היהודי אושוויץ, הסרט יצא לאקרנים ב-10 בספטמבר והגיע לארצות הברית ב-3 באוקטובר.

הסרט זכה בפרס בחירת הקהל של TIFF לסרט תיעודי.

# data[].attributes.attachment_caption
אלינה פרבוסודובה, קצינה בפיקוד העורף נפלה בקרב על מוצב ליד קיבוץ רעים. זה הסיפר שלה 

# data[].attributes.headline
אלינה פרבוסודובה, המוצב ליד קיבוץ רעים

# data[].attributes.subject
אלינה פרבוסודובה, המוצב ליד קיבוץ רעים

# data[].attributes.body
בבוקרו המוקדם של יום שבת, אלינה והצוות עליו פיקדה עסקו בשגרה תעסוקתית בשבת בסיס. על פי דיווחים, הן היו קבוצה של 6 בנות. איך שחדרו המחבלים הן התחילו להדוף אותן בכח כאשר לאורך כל הדרך היא מגנה על הלוחמות שלה, "ממה שסיפרו לי, היא הצליחה לחסל קבוצה של מחבלים עד שנצרו עליהן בממ"ד", אומר מיכאל. "בשלב מסוים המחבלים השליכו לתוכו רימון שגרם למותן של החיילות, וביניהן אלינה. חיילת אחת ששכבה פצועה, הצליחה להיחלץ ולספר את סיפורה".

# data[].attributes.headline
עדן ירושלמי ז״ל

# data[].attributes.subject
עדן ירושלמי ז״ל

# data[].attributes.body
עדן ירושלמי ז״ל בת 24 מתל אביב, הייתה בתם של שירית ומאור ואחותן של מאי ושני. עדן הייתה מצחיקה ומלאת חיים. עדן רק רצתה ללכת למסיבת הנובה כדי לרקוד עם חברות שלה. חברותיה שהיו איתה באוטו נרצחו והיא הלכה להתחבא בשיח. באותו הזמן היא הייתה בשיחת טלפון עם אחותה ואמא ששמעו אותה אומרת ״תפסו אותי״. המשפט שאמרה למוקדנית המשטרה היה ״תמצאו אותי, טוב?״ הפך למאוד מפורסם. עדן נחטפה על ידי מחבלי החמאס לשבי ושם גם נרצחה אחר 11 חודשים בשבי. זכרונה לברכה.

# data[].attributes.body
ארנון זמורה שירת כלוחם ביחידת אגוז ולאחר מכן הצטרף ליחידת ימ״מ. במלחמה הוא נטל חלק פעיל ובבוקר השביעי לעשירי הוא וצוותו הצליחו לעצור התקדמות מחבלים צפונה. ב-8 ביוני 2024 הוא פיקד על צוות לוחמים ברצועת עזה במטרה לחלץ שלושה מתוך ארבעה חטופים שהיו בידי חמאס. במהלך המבצע נפצע קשה ופונה לבית חולים ובהמשך נקבע מותו. המבצע הצליח וחילצו את ארבעת החטופים. וכל זאת נקרא המבצע ״מבצע ארנון״ על שמו.

# data[].attributes.body
רועי שלו ומפל בת הזוג שלו היו במסיבת הנובה עם חברה טובה שלהם– הילי ב־7.10.23. מפל והילי נרצחו במסיבת הנובה, אבל רועי ניצל מהמסיבה.

כמה ימים אחרי הטבח, אמא של רועי שמה קץ לחייה.

ימים ספורים אחרי ציון שנתיים לטבח השביעי באוקטובר, רועי שם קץ לחייו. לפני שעשה זאת כתב מכתב פרידה בפוסט באינסטגרם, בפוסט הוא כתב ”לא יכול יותר” וביקש סליחה. לאחר מכן הוא אותר בתוך רכב שרוף ליד חוף פולג ללא רוח חיים.

# data[].attributes.body
עידן אלכסנדר: גדל בטנאפליי שבניו ג'רזי, ובגיל 18 עלה לישראל והתנדב לשירות צבאי בחטיבת גולני. הוא התגורר בבית סבו וסבתו בתל אביב, ובקיבוץ חצור שאירח את גרעין החיילים שאיתו עלה. הוא בנם של יעל ועדי, אח בכור למיקה ורועי, ובתיכון היה שחיין מקצועי וחובב ספורט אתגרי. הוא נחטף בבוקר 7 באוקטובר, בשבת שלא היה חייב לסגור בבסיס.

בבוקר מתקפת חמאס ניתנה לאלכסנדר האפשרות שלא להישאר בבסיס, משום שאימו יעל הייתה בביקור בארץ, וכחייל בודד היה זכאי לחופשה מיוחדת כדי להיות איתה. עם זאת, הוא בחר להישאר בסוף השבוע כדי שנטל השמירות לא ייפול רק על חבריו. כשהחלה המתקפה הוא הספיק לדבר עם אימו, לספר לה שרסיס פגע בקסדה שלו ושהוא בסדר.

# data[].attributes.headline
עידן אלקסנדר 

# data[].attributes.subject
עידן אלקסנדר 

# data[].attributes.body
עידן אלכסנדר, החטוף בעל אזרחות אמריקנית, שעודנו מוגדר בין החיים היה בשבי החמאס. אלכסנדר גדל בניו ג׳רזי בארה״ב ועלה לישראל כשהוא בן 18 במטרה להתגייס לצה״ל. הוא התנדב לשירות צבאי בחטיבת גולני והתגורר לסירוגין אצל סבו וסבתו בתל אביב במקביל לגרעין החיילים הבודדים בקיבוץ חצור.

באותה שבת של ה-7 באוקטובר בחר להישאר בבסיס למרות שאמו יעל שהתה בביקור מולדת בישראל וכחייל בודד זכאי היה לצאת לחופשה, אולם עידן בחר להישאר את אותו סוף שבוע של שמחת תורה בבסיס לצד חבריו ליחידה. עם פרוץ המתקפה עוד הספיק לשוחח עם אמו יעל ולעדכן אותה שנפגע בקסדה מרסיסים ושהוא בסדר גמור.

421 ימים מאז נחטף - פרסם ארגון הטרור חמאס סרטון תעמולה בוא הופיע ואמר: ״הגיע הזמן לשים סוף לסיוט הזה. כל יום מרגיש כמו נצח כאן, והכאב מבפנים גדל מיום ליום. הפחד שלנו בשיאו, אנחנו מתים אלף פעם בכל יום שעובר ואף אחד לא מרגיש אותנו״.

חשוב לציין שלאחר 584 ימים מאז השביעי באוקטובר הוא שוחרר בעזרת נשיא הרצות הברית דונלד טראמפ, טראמפ התעקש שחמס ישחרירו את עידן מיכוון שהוא אזרח אמריקאי, לחמס לו הייתה הרבה ברירה ועידן שוחרר.

# data[].attributes.body
בשביעי באוקטובר איתמר היה בתחנת המשטרה באופקים, עם הישמע האזעקות והירי הוא לא היסס ויצא לקרב, הוא נלחם במחברים וניטרל רבים, לאחר מכן הוא לא נסוג והמשיך לחלץ אנשים תחת אש, במשך שעות רבות טיפל ועזר לאנשים תוך המשך הילחמות.

איתמר היה גיבור ומעשיו יכולים ללמד אותנו על תושייה ואומץ והרצון לעזור ולתרום לאחר.

# data[].attributes.body
איתי לבני ז״ל, בן רמת השרון, היה נער טוב לב, צנוע ואהוב על כולם.
הוא אהב ספורט, מוזיקה וחברים — ותמיד חייך, גם ברגעים הקשים.

לאחר שסיים את לימודיו בתיכון "אלון", התגייס לגדוד 931 של חטיבת הנח"ל.
שם הפך ללוחם מסור, אח אמיתי לחבריו, ודוגמה לשקט, אחריות ואומץ.

ב־10 במאי 2024, במהלך פעילות מבצעית בעזה, נפל איתי יחד עם שלושה מחבריו.
הוא היה רק בן 19.

איתי הותיר אחריו משפחה אוהבת — הורים, אחות ואח תאום — וחברים שלא ישכחו את האור שהביא איתו לכל מקום.

# data[].attributes.headline
הדר (מרים) כהן

# data[].attributes.subject
הדר (מרים) כהן

# data[].attributes.body
הדר מרים כהן נולדה ב2.12.2004 כבת זקונים לאחר 3 בנים. הדר הייתה ילדה של אור, שמחה, צחוק וחיוכים ובלטה ביופייה, ערכייה ובצחוקה המתגלגל שסיים כל משפט. מאז כיתה ד ועד גיוסה לצבא, היוותה תנועת הנוער "הצופים" את ביתה השני. הדר התחנכה בשבט "ניר" ובהמשך הדריכה ושימשה רשג"דית בשבט "משואות" שבבקעת אונו. חברייה וחניכיה סיפרו על מנהיגה מלידה בעלת אינטיליגנציה רגשית מפותחת ויכולת נתינה אין סופית. אהבתה הגדולה למשפחתה ניצבה במקום הראשון. בין אם זה לעזור לאימה במטבח ועד לדאוג לגיבוש המשפחתי. עם גיוסה לצה"ל, ב17 באפריל 2023, הוצבה הדר בחיל הגנת הגבולות. את הכשרתה הרשמית כתצפיתנית סיימה ביום הכיפורים תשפ"ד. בשבת, שמחת תורה, 7 באוקטובר 2023, בשעה 6:30 בבוקר, פתח ארגון הטרור חמאס במתקפת פתע על ישראל. באותה השבת שהתה הדר בבסיס, במוצב נחל עוז, בימיה הראשונים כתצפיתנית. בשעת בוקר מוקדמת, התקשר אביה לשאול לשלומה על רקע ירי הטילים והאזעקות. היא הספיקה לאמר ש"יש בלאגן בבסיס" והשיחה נותקה. לאחר מכן, בהתכתבויות עם הוריה שידרה אופטימיות והבטיחה שיהיה בסדר. באותה שעה, תקפו עשרות מחבלים את המוצב. הדר וכ30 מחברותיה התקבצו במיגונית הצמודה למגורי הבנות יחד עם לוחמות חמושות מיחידת "רוכב שמיים". המחבלים הסתערו לעבר המיגונית תוך ירי כבד והשלכת רימונים. בשעות הראשונות שלאחר האירועים לא היה ידוע מה עלה בגורלה, ומשפחתה התבשרה בטעות על כך שנחטפה לרצועה. רק לאחר יומיים הגיעה הבשורה המרה על נפילתה של הדר בקרב במיגונית בנחל עוז. טוראי הדר מרים כהן נפלה בקרב במוצב נחל עוז ב-כ"ב בתשרי תשפ"ד, ה7.10.2023. בת 18 בנופלה. לאחר נפילתה הועלתה בדר לדרגת "רב טוראי". בחייה, בחרה הדר לראות את הטוב שבכל דבר ולהוקיר בו.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
הדר (מרים) כהן

# data[].attributes.body
גיא בזק ז״ל היה חייל בגדוד 51 בחטיבת גולני ושירת במחנה כיסופים הצמוד לקיבוץ כיסופים ב7.10.23 .חודש לפני השביעי באוקטובר גיא השאיל את האפוד הקרמי שלו לחבר עקב מחסור באפודים והיה החייל היחיד בגדוד שיצא לקרב ללא אפוד. בשביעי לעשירי בשעה 6:29 התקבל דיווח על חדירת מחבלים לקיבוץ. גיא והמחלקה שלו יצאו לקרב. במשך יותר משלוש שעות נלחם עם חבריו במחבלי החמאס , ואז הצמד שלו ללחימה נורה ביד, כשגיא ראה שחבר שלו נפגע ונפל על הקרקע הוא קודם חיפה עליו, טיפל בו בזמן הקרב, פינה אותו משדה הקרב והציל את חייו . אחרי שעות של לחימה גיא נפגע מכדור בליבו שהכריע אותו.

# data[].attributes.headline
נאור סיבוני 

# data[].attributes.subject
נאור סיבוני 

# data[].attributes.body
נאור סיבוני שירת כלוחם בגדוד 13, פלוגת ״זאבי הדממה״ בחטיבת ״גולני״. בן 20 בנופלו.

מפקדיו מספרים על לוחם מצטיין, חייל שדואג לכולם, מעלה את המורל ומשרה אווירה טובה.

ב7 באוקטובר נאור נכנס למיגונית ולאחר כרבע שעה לא היה זמין יותר.

לאחר שעלה לעמדת הקליעה על חומת המוצב והבחין במחבלים רבים מתקרבים הוא מיד ירד למיגונית והזהיר את חבריו כי מאות מחבלים בדרכם לבסיס.

כשטיל שנורה לעבר עמדת הקליעה הרס אותה, מפקד המחלקה הורה לו לחזור לאזור המיגונית מול המגורים ולהילחם שם.

הוא נכנס ויצא מהמיגונית, הסתער שוב ושוב עד שנפצע באורח אנוש מירי מחבלים.

במיגונית החובש הפלוגתי והלוחמים טיפלו בו ובחייל נוסף במשך ארבע שעות תוך כדי שהם מנהלים קרב מטווח קצר.

מחבלים שכיתרו את המיגונית זרקו לתוכה רימונים. שני רימונים ראשונים לא התפוצצו אך השלישי התפוצץ ונאור נהרג.

לאחר נפילתו הועלה לדרגת סמל ראשון.

# data[].attributes.body
גל מאיר אייזנקוט היה לוחם צעיר ואמיץ בצה”ל, בן 25 מהרצליה. הוא היה בנו של חנה וגדי אייזנקוט, הרמטכ״ל ה 21 של ישראל, וגדל על ערכים של אהבת הארץ, אחריות ונתינה. מגיל צעיר היה ילד שמח וסקרן, שתמיד אהב את החיים ועם הרבה חברים.

כשהיה ילד השתתף בתכנית הטלוויזיה “מסע קיץ” בערוץ הילדים, ושם סיפר שהתחביבים שלו הם להיפגש עם חברים, לרכוב על אופניים, ללכת לים, לטייל וללכת לצופים.

הוא גם אהב מאוד ספורט, במיוחד מכון כושר וחתירה בקיאקים.

החברים שלו והמשפחה תיארו אותו כבחור שתמיד חייך ורצה לעזור לאחרים ושתמיד שימח את כולם.

גל התגייס לשייטת 13 ובהמשך עבר לגדוד 699 כחובש קרבי. הוא היה לוחם מסור, מקצועי ואהוב מאוד על חבריו.

במהלך הלחימה ברצועת עזה, בזמן שהכוח שלו התקרב לפיר מנהרה ממולכד, הוא נפצע אנושות ונפל בקרב כשהגן על חבריו ועל המדינה שאהב כל כך.

הסיפור של גל הוא סיפור של אומץ ולב טוב שראה במשמעות החיים את האהבה לאנשים ולמדינה.

# data[].attributes.body
איתן ברק, חייל צעיר מהעוטף, לחם בגבורה במהלך אירועי 7/10. הוא נפצע קשה בקרב ונפל בעת שהגן על חבריו והקהילה במושב שלו. אומץ ליבו והמחויבות שלו הפכו אותו לגיבור בעיני כל מי שהכיר אותו, וסיפורו מהווה זיכרון לכל מי שמעריך גבורה והקרבה.