# data[].attributes.headline
Sebereflexe vlastních silných a slabých stránek

# data[].attributes.subject
Sebereflexe vlastních silných a slabých stránek

# data[].attributes.body
Silné stránky:

- Klidný přístup k dětem, povzbuzení

- Flexibilita

- Schopnost spolupráce s pracovníky VÚ

- Zhodnocení možností klienta po opuštění zařízení VÚ, hledání co nejvhodnějšího řešení jeho budoucí životní dráhy

Slabé stránky:

- Zanedbávání psychohygieny a odpočinku

# data[].attributes.body
Výchovný ústav je místo, kde je dětem poskytováno vzdělání, nenásilnou formou je nastaven jiný životní režim a předloženy vhodné aktivity k trávení volného času. Dětem jsou tak zprostředkovány nové dovednosti a zkušenosti, ze kterých mohou čerpat také v dospělosti.

Cílem výchovné práce je vytvoření trvalého prostředí, které dítěti umožňuje uspokojování základních materiálních, citových i speciálních potřeb a zajišťuje vhodné rozvíjení vědomostí, dovedností, návyků a postojů, využitelných v praktických životních situacích. Všechny děti umístěné ve VÚ jsou zařazeny do vzdělávání, což jim dává šanci se v dospělosti lépe uplatnit na trhu práce.

Zpravidla 6 měsíců před plánovaným ukončením pobytu dítěte v zařízení probíhá tzv. přípravná fáze před odchodem. V tomto období se všichni odborní pracovníci intenzivně zaměřují na přípravu dítěte na odchod ze zařízení. Sociální pracovnice pozve pracovníka OSPOD, zákonné zástupce (rodiče) dítěte a odborné pracovníky zařízení na společné jednání s cílem zmapovat reálné možnosti dítěte po odchodu z VÚ a dohodnout další postup. Jednání se účastní také dítě. Zpravidla dva měsíce před odchodem dítěte je zřejmé, kam bude dítě odcházet, a jaká bude jeho skutečná potřeba vybavení při odchodu z VÚ. Po dovršení plnoletosti odcházejí děti buď ke své původní rodině, nebo jim pracovníci výchovného ústavu pomáhají hledat vhodné bydlení (např. dům na půli cesty) a pracovní uplatnění.

Jako příklad dobrého startu uvedu Dům na půl cesty Květná. Tento dům je součástí sociální služby, kterou poskytuje nezisková organizace Květná Zahrada, z. ú. Služba je určena pro podporu lidí od 18 do 26 let, kteří opouštějí ústavní zařízení, věznici, odcházejí z pěstounské péče nebo zůstali na ulici bez pomoci rodiny. Tito mladí lidé zde mají ubytování v prostředí, které má znaky bydlení v domácnosti, zpravidla nepřevyšující dobu 1 roku. Také poskytuje ubytování a sociální služby i na dobu delší, pokud o to uživatel požádá a je to s ohledem na jeho specifické potřeby žádoucí. Uživatelé zde také mohou dokončovat vzdělání, učí se pohybovat v běžné společnosti a řešit svoje problémy, pracují, jsou vedeny k zodpovědnosti a také se učí jednat s úřady a institucemi. Tato sociální služba pomáhá těmto mladým lidem naučit se žít samostatně, najít si postupně bydlení, práci, navázat osobní a sociální vztahy a vazby a stát se součástí přirozeného místního společenství.

Že uživatelům tato služba velmi pomáhá, je nesporné. Ale i tady je dítě na bázi dobrovolnosti, takže se mnohdy stává, že tuto službu předčasně opustí.

# data[].attributes.body
Výchovný ústav je určen pro děti od 15 do 18 let. Děti jsou zde umístěny na základě soudem nařízené ústavní výchovy nebo soudem vydaného předběžného opatření, případně na základě smlouvy o dobrovolném pobytu (mezi ředitelem zařízení a zletilou nezaopatřenou osobou). Důvodem umístění do výchovného ústavu bývají poruchy chování kombinované s mentálním postižením či psychiatrickými diagnózami. V anamnéze dětí jsou často přítomné krádeže, záškoláctví, vulgarismus, agresivita.

Do výchovného ústavu se dostávají děti, u nichž se kumuluje celá řada dlouhodobě neřešených problémů. Děti jsou již silně ovlivněny dřívějšími zkušenostmi, vytvořila se u nich nedůvěra. Proto je důležité, aby prostředí, ve kterém nyní vyrůstají, bylo jiné, přátelské a navozující pocit bezpečí. Děti potřebují získat novou zkušenost a důvěru.

Ještě je nutné dodat, že do výchovného ústavu bývají někdy umísťovány děti, které tam jakoby „nepatří“. Jednu takovou skupinu tvoří děti s tak závažnými problémy (např. závislé na tvrdých drogách), jejichž stav by vyžadoval zdravotní péči a případně i zdravotnický personál, který však ve výchovných ústavech chybí. Tyto děti vzbuzují v okolní veřejnosti oprávněné obavy, a možná i tady můžeme hledat zdroj stigmatizace, nálepkování i všech ostatních dětí z VÚ.

Další skupinou jsou naopak zase děti, které nemají tak výrazné problémy, jejich nevhodné chování bylo odrazem nějakých momentálně nepříznivých okolností, které se dají snadněji řešit. S těmito dětmi se ve VÚ velmi dobře pracuje a jejich chování se časem upraví. Proto si tyto děti nezaslouží, aby na ně bylo nahlíženo jako na „budoucí kriminálníky“, a určitě tímto děti i velmi trpí. Nálepkování a očekávání tedy může komplikovat vytváření vlastního sebeobrazu dítěte.

# data[].attributes.body
Výchovný ústav a střední škola (VÚ) se nachází v obci Olešnice na Moravě. Zřizovatelem tohoto zařízení je MŠMT. Výchovný ústav byl zřízen v roce 1967 pro chlapce s výchovnými problémy. Od té doby prošel mnoha změnami, které se týkaly ubytování, vzdělávání, počtu a pohlaví klientů.  V současné době jsou děti ubytované ve dvou budovách, kapacita zařízení je 36 lůžek (chlapci i dívky). Děti jsou rozděleny do pěti výchovných skupin. Počty dětí se v průběhu roku mění. Děti s poruchami emocí a chování umístěné do výchovných ústavů mají za sebou určitou životní cestu a s ní spojené zkušenosti, které mohou mít vliv na jejich chování. Samotný pobyt dítěte ve výchovném ústavu jeho problémy nevyřeší, k jejich zmírnění jsou určeny dobře promyšlené činnosti a aktivity, které na sebe navazují, prolínají se a vzájemně se doplňují.

Výchovný ústav (VÚ) plní zejména výchovné, vzdělávací a sociální funkce. Ve výchovném ústavu s dětmi pracuje tým odborníků - sociální pracovnice, psycholog, etoped, vedoucí vychovatel, vychovatelé a asistenti pedagoga.

I když by se mohlo jevit toto prostředí jako pro děti nevhodné, opak je pravdou. Děti se do výchovného ústavu dostanou většinou až po tom, co selhaly veškeré běžné výchovné postupy. Proto je potřeba dětem poskytnout další, již specializovanou péči.