# data[].attributes.headline
Географічна оболонка. Гідросфера, літосфера, атмосфера, біосфера

# data[].attributes.subject
Географічна оболонка. Гідросфера, літосфера, атмосфера, біосфера

# data[].attributes.body
Географічна оболонка – це найбільший природний комплекс Землі, що охоплює нижню частину літосфери, всю гідросферу, нижні шари атмосфери та всю біосферу, де всі ці компоненти (літосфера, атмосфера, гідросфера, біосфера) неперервно взаємодіють. Кожна з цих сфер є складовою частиною: літосфера – тверда оболонка, атмосфера – повітряна, гідросфера – водна, а біосфера — «жива» оболонка, що проникає в інші три, об’єднуючи їх у єдину цілісну систему, де постійно відбуваються кругообіг речовин та енергії.

Компоненти географічної оболонки

·        Літосфера: Тверда кам'яна оболонка Землі, її верхній шар (земна кора). Впливає на формування рельєфу та ґрунту.

·        Гідросфера: Водна оболонка Землі, що включає океани, моря, річки, льодовики, ґрунтові води. Впливає на клімат, рослинність.

·        Атмосфера: Повітряна оболонка Землі. Її нижні шари (тропосфера) входять до складу географічної оболонки. Впливає на погоду, клімат.

·        Біосфера: «Жива» оболонка Землі, сфера поширення життя. Охоплює всю гідросферу, нижні шари атмосфери та верхню частину літосфери (ґрунти).

Основні особливості географічної оболонки

·        Цілісність: Усі компоненти пов'язані між собою, зміна одного веде до змін в інших.

·        Кругообіг речовин і енергії: Постійний обмін між компонентами (вода, повітря, гірські породи, живі організми).

·        Ритмічність: Періодичні явища (добові, сезонні).

·        Зональність: Зміна природних зон від екватора до полюсів.

·        Висотна поясність: Зміна природи з висотою в горах.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Всеукраїнська школа онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
11 клас. Географія. Географічна оболонка Землі

# data[].attributes.headline
Ультрафіолетове випромінювання (УФ)

# data[].attributes.subject
Ультрафіолетове випромінювання (УФ)

# data[].attributes.body
Ультрафіолетове випромінювання (УФ) – це невидиме людському оку електромагнітне випромінювання Сонця та інших джерел, розташоване в спектрі між видимим світлом і рентгенівськими променями (довжина хвилі 10-400 нм), яке має як корисні (синтез вітаміну D, дезінфекція), так і шкідливі наслідки (опіки, старіння шкіри, ризик раку). Поділяється на UVA, UVB (найнебезпечніші для шкіри й очей, викликають опіки та старіння), та UVC (поглинається озоновим шаром, але найсильніші).

Основні характеристики

·        Джерела: Сонце (основне джерело), дугові розряди, спеціальні лампи (УФ-лампи).

·        Поділ: Ділиться на UVA (довгохвильовий, 315-400 нм), UVB (середньохвильовий, 280-315 нм) та UVC (короткохвильовий, 100-280 нм).

·        Вплив:

Високоенергетичне, запускає фотохімічні реакції, діє на поверхневі шари шкіри

Користь

·        Вітамін D: Стимулює вироблення вітаміну D, важливого для кісток і імунітету.

·        Медицина: Лікування рахіту, шкірних захворювань, ран, дезінфекція приміщень та води (бактерицидна дія).

·        Імунна система: Активує захисні функції організму.

Шкода

·        Шкіра: Сонячні опіки (UVB), передчасне старіння (зморшки, пігментні плями - UVA), підвищений ризик раку шкіри.

·        Очі: Пошкодження рогівки, кришталика (катаракта), сітківки; ризик зниження зору та сліпоти.

Захист

·        Сонцезахисні креми: SPF 30+, широкий спектр захисту (UVA/UVB), наносити за 20-30 хв до виходу.

·        Одяг: Капелюхи, окуляри, одяг з щільної тканини.

·        Час: Уникати найактивнішого сонця (10:00-16:00).

·        Контроль: Стежити за УФ-індексом (UV Index).

# data[].attributes.headline
Закономірності географічної оболонки 

# data[].attributes.subject
Закономірності географічної оболонки 

# data[].attributes.body
Закономірності географічної оболонки включають її цілісність (взаємозв'язок усіх компонентів), ритмічність (періодичність процесів), зональність (широтну та висотну) та азональність, а також постійні кругообіги речовин і енергії, що забезпечують її розвиток, саморегулювання, неперервність та нерівномірність, з урахуванням впливу людини (техносфера).

Основні закономірності:

1.     Цілісність: Всі компоненти (літосфера, гідросфера, атмосфера, біосфера) взаємодіють і впливають один на одного, утворюючи єдине ціле. Зміна одного компонента призводить до змін в інших.

2.     Ритмічність (Циклічність): Періодичне повторення природних процесів (добові, сезонні, багаторічні коливання, припливи-відпливи).

3.     Зональність (Широтна): Зміна природних зон від екватора до полюсів через нерівномірне надходження сонячного тепла, що створює пояси (тропіки, помірні, арктичні).

4.     Висотна поясність (Вертикальна зональність): Зміна природних компонентів з висотою в горах (від підніжжя до вершини).

5.     Азональність: Природні комплекси, що формуються поза зв'язком із широтним зональністю (наприклад, гори, пустелі), зумовлені місцевими умовами.

6.     Кругообіг речовин і енергії: Безперервний обмін речовинами (вода, кисень, вуглець) та енергією між компонентами (сонце, надра Землі, біосфера).

7.     Нерівномірність розвитку: Процеси й компоненти розвиваються нерівномірно в часі та просторі.

8.     Саморегулювання: Здатність географічної оболонки підтримувати рівновагу через зворотні зв'язки.

9.     Вплив людини (Антропосфера/Техносфера): Діяльність людини трансформує оболонку, створюючи нові системи (техносфери), що змінюють природні процеси.

Значення: Розуміння цих закономірностей є ключовим для раціонального природокористування та охорони довкілля, особливо в умовах впливу людства (техносфери).

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Всеукраїнська школа онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
11 клас. Географія. Ресурсні властивості літосфери. Вплив людини на літосферу

# data[].attributes.headline
Властивості літосфери

# data[].attributes.subject
Властивості літосфери

# data[].attributes.body
Мінливість: Безперервні зміни рельєфу й складу під впливом внутрішніх (ендогенних) та зовнішніх (екзогенних) процесів (1, 6).

Неоднорідність: Різноманітність гірських порід, ґрунтів, підземних вод, що утворює складну структуру (1, 6).

Дискретність: Поділ на літосферні плити, тріщинуватість, пористість, що визначає сейсмічну активність (1, 6, 10).

Геологічне середовище людства (ГСЛ)

Це верхній шар літосфери, який безпосередньо використовується та зазнає впливу господарської діяльності людини.

Використання:

Джерело мінерально-сировинних ресурсів (корисні копалини).

Основа для будівництва (фундаменти, інженерні споруди).

Місце для утилізації відходів.

Вплив людини: Забруднення підземних вод, порушення ґрунтів, техногенні зсуви, просідання ґрунту.

Екологічні функції літосфери

Ресурсна: Забезпечення біоти й суспільства мінеральними, органічними ресурсами, геологічним простором.

Захисна: Стійкість до зовнішніх впливів, регулювання кругообігу речовин і енергії (наприклад, ґрунтоутворення).

Регулятивна: Участь у формуванні клімату, рельєфу через геологічні процеси (виверження вулканів, тектонічні рухи).

Небезпечні геологічні процеси

Ендогенні: Землетруси, вулканізм (прямий результат руху літосферних плит).

Екзогенні: Зсуви, обвали, селі, карстові провали, що спричинені гравітацією, водою, вітром.

Наслідки: Руйнування інфраструктури, загроза життю, зміна ландшафтів.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Всеукраїнська школа онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
11 клас. Географія. Геологічне середовище Землі. Тектоніка літосферних плит, процеси

# data[].attributes.headline
Екологічні вла

# data[].attributes.body
Екологічні властивості літосфери

Літосфера має низку фундаментальних властивостей, які визначають її екологічну роль та значення для людства:

Ресурсна (мінерально-сировинна) функція: Літосфера є основним джерелом мінеральних, органічних та органомінеральних ресурсів (корисних копалин), необхідних для існування та діяльності людства.

Геодинамічна активність: Внутрішні та зовнішні процеси Землі (рух літосферних плит, вулканізм, землетруси, зсуви, селі) формують рельєф і створюють як сприятливі умови (наприклад, родючі вулканічні ґрунти), так і небезпечні явища для життя та господарювання.

Мінливість, неоднорідність і дискретність: Ці властивості відображають різноманітність геологічних умов у різних місцях, що вимагає диференційованого підходу до використання територій та ресурсів.

Організаційна функція: Літосфера слугує просторовою основою для розміщення будівель, інженерних споруд та інфраструктури, а також місцем для нагромадження відходів виробництва.

Середовищетвірна функція: Поверхневий шар літосфери, ґрунт, є критично важливим для існування біосфери, забезпечуючи умови для росту рослин та життя безлічі організмів (бактерій, грибів, комах).

Екологічні проблеми, пов'язані з геологічним середовищем

Господарська діяльність людини чинить значний тиск на літосферу, що призводить до низки екологічних проблем:

Забруднення ґрунтів і підземних вод: Нагромадження твердих побутових та промислових відходів, використання пестицидів і добрив, витоки небезпечних речовин спричиняють деградацію ґрунтів та забруднення підземних джерел води.

Виснаження мінеральних ресурсів: Інтенсивний видобуток корисних копалин призводить до вичерпання родовищ та зміни ландшафтів (кар'єри, відвали).

Активізація небезпечних геологічних процесів: Нераціональна діяльність (наприклад, надмірне викачування підземних вод, будівництво у сейсмічно активних зонах) може провокувати або посилювати зсуви, просідання ґрунту, землетруси.

Порушення ландшафтів: Масштабні інженерні проєкти, видобувна промисловість та урбанізація трансформують природні ландшафти.

# data[].attributes.headline
Основні положення теорії тектоніки літосферних плит

# data[].attributes.subject
Основні положення теорії тектоніки літосферних плит

# data[].attributes.body
Основні положення теорії тектоніки літосферних плит

Літосфера складається з плит: Жорстка зовнішня оболонка Землі (літосфера) не є суцільною, а поділена на великі та малі блоки — літосферні плити.

Рух плит: Ці плити повільно (зі швидкістю кілька сантиметрів на рік) рухаються по більш в'язкому, пластичному шару мантії — астеносфері.

Типи плит: Існують два основні типи плит:

Материкові: складаються переважно з континентальної кори.

Океанічні: утворені океанічною корою.

Більшість великих плит поєднують обидва типи кори (наприклад, Євразійська, Північноамериканська).

Межі плит: Найбільш активні геологічні процеси (землетруси, вулканізм, горотворення) відбуваються саме на межах літосферних плит, а не в їхніх центральних частинах.

Типи взаємодії літосферних плит

Залежно від напрямку руху плит відносно одна одної розрізняють три основні типи меж:

1. Конвергентні (зближення): Плити рухаються назустріч одна одній. Це призводить до:

Субдукції (підсування океанічної плити під материкову, утворення глибоководних жолобів та гірських хребтів, наприклад, Анди).

Колізії (зіткнення двох материкових плит, утворення потужних гірських систем, наприклад, Гімалаї).

2. Дивергентні (розходження): Плити віддаляються одна від одної. Утворюються рифти (тріщини), через які піднімається магма, формуючи нову океанічну кору. Прикладом є серединно-океанічні хребти (наприклад, Серединно-Атлантичний хребет).

3. Трансформні (ковзання): Плити рухаються горизонтально одна повз одну. Прикладом є розлом Сан-Андреас у Північній Америці.

Наслідки руху плит

Рух літосферних плит є першопричиною багатьох геологічних явищ та формування рельєфу Землі:

Утворення гірських систем, вулканів та глибоководних западин.

Причина землетрусів.

Дрейф материків і зміна обрисів океанів протягом мільйонів років.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Всеукраїнська школа онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
11 клас. Географія. Геологічне середовище Землі. Тектоніка літосферних плит, процеси