# data[].attributes.headline
Усі прочитали цей твір

# data[].attributes.body
Усі прочитали цей твір? Поділіться своїми враженнями :)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Аналіз драми "Наталка Полтавка" Івана Котляревського розкриває всю сутність твору. В ньому йдеться про художню своєрідність драми, її теоретико-літературні особливості, тематику і проблематику. Зауважимо, що Котляревський написав драму під впливом української вертепної, шкільної драми, інтермедій.
"Наталка Полтавка"

У 1819 р. відбулася перша театральна постановка п'єси. Основне джерело для написання - життя українського суспільства, лірично-побутові, обрядові, купальські, баладні пісні ("Ой оддала мене мати за нелюба заміж", "Брала дівка льон...", "Розлилися води на чотири броди", "Чорна хмаронька наступає", "Лимерівна").

Літературний рід: драма
Жанр: соціально-побутова драма (за визначенням автора - малоросійська опера)
Тема: показ життя сільської бідноти в епоху розкладу феодально-кріпосницького ладу (ХІХ ст.).
Ідея: втілення народного ідеалу української жінки, її моральної краси; засудження лицемірства, крутійства, хижацтва сільської верхівки в образах виборного і возного.
Основна думка: офіційна мораль тогочасного суспільства суперечить гуманістичним принципам.
Головні герої:

Наталка Полтавка

її коханий Петро

мати Горпина Терпелиха

возний Тетерваковський

виборний Макогоненко

бурлака Микола.

Особливості твору

Якщо тогочасні політичні опери мали переважно розважальний характер, то п'єса І. Котляревського - серйозний твір про прекрасну душу народу і його щедре серце, світлий розум і гірке безталання.

Письменник реалістично зобразив життя "простолюду", критично засудив тодішнє суспільство (хабарництво, обдурювання, зверхність багатих над бідними та ін.).

Автор змалював взаємини між простими людьми, використав невичерпні скарби народної розмовної мови і пісенної творчості.

Композиція

П'єса ділиться на дві дії, кожна з яких поділяється на картини, а ті у свою чергуна яви, пов'язані з входом чи виходом дійових осіб. Усі яви написані у формі діалогів між двома або більше дійовими особами, зрідка трапляються монологи. Дія твору відбувається в одному полтавському селі.

Експозиція: початок першої дії, де читач знайомиться з місцем подій (село над Ворсклою, хата Терпелихи), перша поява Наталки, її розмова з возним. Тут ми дізнаємося, що Наталка дуже любить Петра і чекає його з далеких мандрів.

Зав'язка: подальші сцени, з яких довідуємося про намір возного одружитися з Наталкою, в цьому йому має допомогти виборний Макогоненко (ява 3 дії І).

Розвиток дії: старшина села вмовляє Наталку погодитися на шлюб з паном возним і діє через матір, а другий посередник, Микола, влаштовує побачення Наталки з Петром, який оце повертається із заробітків, куди погнали його лиха доля і Наталчин батько, що не погодився віддати дочку за наймита. Та й стара Терпилиха мріє про багатого зятя. Отже, на шляху до щастя закоханих - майнова нерівність.

Кульмінація: категорична відмова Наталки стати дружиною обозного (ява 9 дії ІІ). Поява Петра. Розв'язка: благословення матері Наталки і Петра на одруження, оскільки возний зазначив:

"Я отказуюсь од Наталки і уступаю Петру во вічноє і потомственноє владєніє з тим, щоб зробив її благополучною".

Таким чином, композиція п'єси "Наталка Полтавка" досить майстерна, напруженість розвитку дії весь час тримає читачів у пильній увазі, в неослабленому інтересі до кожної сцени, до кожної дійової особи і її поведінки, хвилює її.

Певну композиційну роль відіграють у цій п'єсі ремарки (весь авторський текст у творі), вони здебільшого короткі, стислі, але влучні, виразні, ясні. Наприклад, автор хоче, щоб на сцені було так:

"Село над річкою Ворсклою. Упродовж сцени вулиця, що веде до річки; тут між хатами і Терпилихина хата".

Ось і все. А вже режисер-постановник, художник і оформлювачі сцени мають додумати все інше, різні деталі, щоб сцена відповідала реальній картині українського села початку ХІХ ст.

Сюжет

Батьки Наталки взяли до себе в приймаки (всиновили) Петра. Наталка з Петром закохалися і батько вигнав Петра з дому. Петро змушений був йти в наймити. Батько Наталки помирає і бідна вдова Терпелиха продає маєток, забирає доньку й купує невеличку хатину у селі.

Приходить час, коли возний Тетерваковський сватається до Наталки. Вона цього не бажає, оскільки закохана у Петра. Мати разом з сільським виборним Макогоненком умовляють Наталку, щоб та прийняла пропозицію Тетерваковського, бо тоді родина переживала скрутні часи. Коли старости завітали до Наталки, вона зі сльозами на очах їм пов'язала рушники.

В той час Петро, вже вільний, опинився в цьому селі. Він випадково знайомиться з Миколою (той був сиротою та родичем Терпелів). Микола розповідає все Петру. Тож коли возний та виборний виходять з хатини (вже перев'язані рушниками) Микола повідомляє Наталці про те, що повернувся її коханий.

Біля хатини возний зустрічається з Петром, з хатини вибігає Наталка, говорить, що кохає Петра. Тетерваковський, вражений тим, що Петро дуже кохає Наталку, і заради неї готовий на все, прощає і благословляє їх.
Читайте також:

# data[].attributes.attachment_link.title
Аналіз драми "Наталка Полтавка" Івана Котляревського

# data[].attributes.attachment_link.description
Аналіз драми "Наталка Полтавка" Івана Котляревського розкриває всю сутність твору. В ньому йдеться про художню своєрідність драми, її теоретико-літературні особливості, тематику і проблематику. Зауважимо, що Котляревський написав драму під впливом української вертепної, шкільної драми, інтермедій. "Наталка Полтавка" У 1819 р. відбулася перша театральна постановка п'єси.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ЗНО Корисні відео для навчання

# data[].attributes.attachment_link.title
ЗНО  Українська література  Розділ 2  Тема 1   І  Котляревський «Наталка Полтавка»

# data[].attributes.attachment_caption
Іван Котляревський (1769-1838)

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.question
На березі якої річки відбуваються події у творі "Наталка Полтавка"?

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.question
Яку пісню Григорія Сковороди використав І. Котляревський у творі "Наталка Полтавка"?

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.poll_choices[].choice_text
"Всякому городу - звичай і права"

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.poll_choices[].choice_text
"Віють вітри, віють буйні"

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.poll_choices[].choice_text
"Бджола та Шершень"

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.poll_choices[].choice_text
"Гей поля, поля зелені"

# data[].attributes.attachment_link.title
"Natalka Poltavka"  Наталка Полтавка (фільм, 1978)

# data[].attributes.headline
Давайте поміркуємо: які стосунки були у Наталки з матір'ю?

# data[].attributes.subject
Давайте поміркуємо: які стосунки були у Наталки з матір'ю?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Наталка Полтавка" аналіз твору Котляревського допоможе підготувати літературний паспорт твору (тема, ідея, жанр, сюжет, композиція, головні герої, проблематика).

"Наталка Полтавка" аналіз твору (паспорт)

Автор: Іван Котляревський

Рік написання - 1819

Літературний рід: драма

Напрям: Просвітительський реалізм і класицизмз елементами сентименталізму

Жанр: соціально-побутова драма (за визначенням автора - малоросійська опера)

Тема: показ життя й побуту українських селян на початку ХІХ ст,; вірність у коханні людей з народу

Ідея: возвеличення духовної величі людини з народу; засудження покірності долі, владі та застарілим звичаям.

Мотив: розлука дівчини з коханим-біднякомта одруження з багатієм

Головні герої твору "Наталка Полтавка":

Композиція "Наталка Полтавка"

У цьому творі є дві дії: І дія (7 яв), ІІ дія (11 яв). Особливістю композиції є обрамлення кожної дії піснями.

Експозиція: знайомство з Наталкою та її родиною, виборним, возним. Наталка кохає Петра і чекає його.

Зав'язка: намір возного одружитися з Наталкою. Наталка давно кохає наймита Петра, який відправився на заробітках через відмову Наталчиного батька віддати за нього дочку. Дівчина відповідає: "Ви пан, а я сирота; ви багатий, а я бідна; ви возний, а я простого роду", натякаючи на їхню станову нерівність.

Розвиток дії: Наталка погоджується на шлюб з возним заради покращення матеріального становища сім'ї: її мати Терпилиха мріє про заможного зятя. Микола влаштовує побачення Наталки з Петром, який повернувся із заробітків.

Кульмінація: Наталка категорично відмовляється стати дружиною возного. Петро радить підкоритися матері й пропонує коханій усі зароблені ним гроші.

Розв'язка: Матір дає благословення Наталки і Петра на одруження. Розчулений таким актом самопожертви, возний зрікається Наталки на користь благородного парубка, бо розуміє, що Наталки йому не втримати.

Твір "Наталка Полтавка" започаткував нову українську драматургію й повів її шляхом народності до вершин світової драматургії.

"Наталка Полтавка" проблематика твору
Джерела твору:

1. Життя українського суспільства;

2. Українські лірично-побутові, обрядові, купальські та баладні пісні;

3. Літературні традиції: українські вертепні, шкільні драми, інтермедії ХVІІІ ст.

Характеристика героїв

Наталка - головна героїня твору Котляревського, ідеальна жінка:

Не багата я і проста, но чесного роду,
Не стижуся прясти, шити і носити воду.

"Золото - не дівка. Кромі того, що красива, розумна, моторна і до всякого діла дотепна, - яке в неї добре серце, як вона поважає матір свою, шанує всіх старших себе; яка трудяща, яка рукодільниця; себе й матір на світі держить".

Вірна в коханні, чекає на Петра вже чотири роки: "Наталка без душі його любить, через його всім женихам одказує...".

Горпина Терпилиха- ця жінка наче й любить Петра, як рідного сина, але в той же час зневажає його, через бідність ( голодранець, шибеник, пройдисвіт). Горпина мріє про багатство: їй краще вмерти, як жити в бідності.

Петро - коханий Наталки. Він чесний, великодушний, здатний на самопожертву заради коханої. Він любить Наталку " більше, як самого себе ", готовий усі зароблені гроші віддати їй, щоб возний ніколи не дорікнув, що "взяв бідну".

Микола - життєрадісний та впевнений у собі, ніколи не впадає в розпач, дотепний, оптиміст, відчаю немає місця в його житті, любить козацьке товариство. Як і Петро він сирота, без роду, без племені, без талану і приюту.

Возний Тетерваковський 0 чиновник, бюрократ, хабарник, " хапун такий, що із рідного батька злупить". Говорить він жахливим суржиком з українських і російських слів, завчених канцеляризмів, часто використовує паразит " теє-то як його ". Але навіть у його душі є місце для великодушності (чоловік відмовився від коханої Наталки заради її щастя).

Виборний Макогоненко - двоїстий персонаж: з одного боку - " хитрий як лисиця", "де і чорт не зможе, пошли Макогоненка - зараз докаже. Він може плести інтриги, влаштовує сватання возного, але, з іншого боку, йому шкода матір Наталки, яка страждає через бідність.

Аудіокнига "Наталка Полтавка". Скорочено українською онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
"Наталка Полтавка" Аналіз (Паспорт твору) - Dovidka.biz.ua

# data[].attributes.attachment_link.description
"Наталка Полтавка" аналіз твору Котляревського допоможе підготувати літературний паспорт (тема, ідея, жанр, композиція, герої, проблематика).

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Автор J. G. (Джей Джи)

# data[].attributes.attachment_link.title
Іван Котляревський біографія (СКОРОЧЕНО)

# data[].attributes.attachment_link.description
Іван Котляревський біографія скорочено розповість про життя та творчість українського письменника. Коротка біографія до ЗНО + факти допоможуть

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Опера малороссийская в 2-х действиях

ДЕЙСТВУЮЩИЕ ЛИЦА:

В о з н ы й Т е г е р в а к о в с к и й.

Г о р п и н а Т е р п и л и х а - вдова старуха.

Н а т а л к а - дочь ее.

П е т р о - любовник Наталки.

М и к о л а - дальний родственник Терпилихи.

М а к о г о н е н к о - выборный села.

Д Е Й С Т В И Е І

Театр представляет село при реке Ворскле. Чрез сцену улица малороссийских хат, к реке ведущая, и в сей улице хата Терпилихи.

Я В Л Е Н И Е 1

Наталка (выходит из хаты с ведрами на коромысле, подойдя к реке, ставит ведра на берегу, подходит на край сцены в задумчивости и поет).

№ 1

Віють вітри, віють буйні, аж дерева гнуться;

О, як моє болить серце, а сльози не ллються. (2)

Трачу літа в лютім горі і кінця не бачу,

Тілько тогді і полегша, як нишком поплачу. (2)

Не поправлять сльози щастя, серцю легше буде,

Хто щасливим був часочок, по смерть не забуде.(2)

Єсть же люди, що і моїй завидують долі,

Чи щаслива та билинка, що ростеть на полі? (2)

Що на полі, що на пісках, без роси, на сонці?

Тяжко жити без милого і в своїй сторонці. (2)

Де ти, милий, чорнобривий? Де ти? Озовися!

Як я, бідна, тут горюю, прийди подивися. (2)

Полетіла б я до тебе, та крилля не маю,

Щоб побачив, як без тебе з горя висихаю. (2)

До кого я пригорнуся, і хто приголубить?

Коли тепер того нема, який мене любить. (2)

Петре! Петре! Де ти тепер? Може, де скитаєшся в нужді і горі і проклинаєш свою долю; проклинаєш Наталку, що через неї утеряв пристанище; а може (плачет), забув, що я живу і на світі. Ти був бідним, любив мене - і за те потерпів і мусив мене оставити; я тебе любила і тепер люблю. Ми тепер рівня з тобою: і я стала така бідна, як і ти. Вернися до мого серця! Нехай глянуть очі мої на тебе іще раз і навіки закриються...

Я В Л Е Н И Е 2

Наталка и возный

В о з н ы й. Благоденственного і мирного пребиванія! (В сторону). Удобная оказія предстала зділати о собі предложеніє на самоті.

Н а т а л к а (кланяясь). Здорові були, добродію, пане возний!

В о з н ы й. "Добродію"! "Добродію"! Я хотів би, щоб ти звала мене - теє-то як його - не вишепом'янутим ім'ярек.

Н а т а л к а. Я вас зову так, як все село наше величає, шануючи ваше письменство і розум.

В о з н ы й. Не о сем, галочко, - теє-то як його - хлопочу я, но желаю із медових уст твоїх слишати умилительноє названіє, сообразноє моєму чувствію. Послушай:

№ 2

От юних літ не знал я любові,

Не ощущал возженія в крові;

Как вдруг предстал Наталки вид ясний,

Как райский крин, душистий, прекрасний;

Утробу всю потряс;

Кров взволновалась,

Душа смішалась;

Настал мой час!

Настал мой час; і серце все стонеть;

Как камень, дух в пучину зол тонеть.

Безмірно, ах! люблю тя, дівицю,

Как жадний волк младую ягницю.

Твой предвіщаєть зрак

Мні жизнь дражайшу,

Для чувств сладчайшу,

Как з медом мак.

Противні мні Статут і розділи,

Позви і копи страх надоїли;

Несносен мні сингкліт весь бумажний,

Противен тож і чин мой преважний.

Утіху ти подай

Душі смятенной,

Моєй письменной,

О ти, мой рай!

Не в состоянії поставить на вид тобі сили любві моей. Когда би я іміл - теє-то як його - столько язиков, сколько артикулов в Статуті ілі сколько зап'ятих в Магдебурзьком праві, то і сих не довліло би навосхваленіє ліпоти твоєй! Єй-єй, люблю тебе до безконечності.

Н а т а л к а. Бог з вами, добродію! Що ви говорите! Я річі вашей в толк собі не возьму.

В о з н ы й. Лукавиш - теє-то як його - моя галочко! і добре все розумієш. Ну, коли так, я тобі коротенько скажу: я тебе люблю і женитись на тобі хочу.

Н а т а л к а. Гріх вам над бідною дівкою глумитися; чи я вам рівня? Ви пан, а я сирота; ви багатий, а я бідна; ви возний, а я простого роду; та й по всьому я вам не під пару.

В о з н ы й. Ізложенниї в отвітних річах твоїх резони суть - теє-то як його - для любові ничтожні. Уязвленное частореченною любовію серце, по всім божеським і чоловічеським законам, не взираєть ні на породу, ні на літа, ні на состояніє. Оная любов все - теє-то як його - ровняєть. Рци одно слово: "Люблю вас, пане возний!" - і аз, вишеупом'янутий, виконаю присягу о вірном і вічном союзі з тобою.

Н а т а л к а. У вас єсть пословиця: "Знайся кінь з конем, а віл з волом"; шукайте собі, добродію, в городі панночки; чи там трохи єсть суддівен, писарівен і гарних попівен? Любую вибирайте... Ось підіть лиш в неділю або в празник по Полтаві, то побачите таких гарних, що і розказати не можна.

В о з н ы й. Бачив я многих - і ліпообразних, і багатих, но серце моє не імієть - теє-то як його - к ним поползновенія. Ти одна заложила ему позов на вічнії роки, і душа моя єжечасно волаєть тебе і послі нишпорной даже години.

Н а т а л к а. Воля ваша, добродію, а ви так з-письменна говорите, що я того і не зрозумію; та і не вірю, щоб так швидко і дуже залюбитись можна.

В о з н ы й. Не віриш? Так знай же, що я тебе давно уже - теє-то як його - полюбив, як тілько ви перейшли жити в нашеє село. Моїх діл околичності, возникающії із неудобних обстоятельств, удерживали соділати признаніє пред тобою; тепер же, читая - теє-то як його - благость в очах твоїх, до формального опреділенія о моєй участі, открой мні, хотя в терміні, партикулярно, резолюцію: могу лі - теє-то як його - без отсрочок, волокити, проторов і убитков получити во вічноє і потомственноє владініє тебе - движимоє і недвижимоє імініє для душі моєй - з правом владіти тобою спокойно, безпрекословно і по своєй волі - теє-то як його - розпоряджать? Скажи, говори, отвічай, отвітствуй, могу лі бить - теє-то як його - мужем пристойним і угодним душі твоєй і тілу?

Н а т а л к а (поет).

Видно шляхи полтавськії і славну Полтаву,

Пошануйте сиротину і не вводьте в славу.

Не багата я і проста, но чесного роду,

Не стиджуся прясти, шити і носити воду.

Ти в жупанах і письменний, і рівня з панами,

Як же можеш ти дружиться з простими дівками?

Єсть багацько городянок, вибирай любую;

Ти пан возний - тобі треба не мене, сільськую.

(По окончании пения говорит).

Так, добродію, пане возний! Перестаньте жартовати надо мною, безпомощною сиротою. Моє все багатство єсть моє добре ім'я; через вас люди начнуть шептати про мене, а для дівки, коли об ній люди зашепчуть...

Музыка начинает играть прелюдиум. Наталка задумывается, а возный рассуждает и смешные показнвает мины на лице.

Я В Л Е Н И Е З

Наталка и возный. И после выборный, показавшись на сцену, поет.

№ 4

Дід рудий, баба руда,

Батько рудий, мати руда,

Дядько рудий, тітка руда,

Брат рудий, сестра руда,

І я рудий, руду взяв,

Бо рудую сподобав.

Ой по горі по Панянці

В понеділок дуже вранці

Ішли наші новобранці;

Поклонилися шинкарці;

А шинкарка на них - морг:

"Іду, братики, на торг".

Ішли ляхи на три шляхи,

А татари на чотири,

Шведи-враги поле вкрили;

Козак в лузі окликнувся -

Швед, татарин, лях здригнувся,

В дугу всякий ізігнувся.

По мере приближения Виборного к оркестру, Наталка подходит к ведрам, берет их и уходит домой.

В о з н ы й. Чи се - теє-то як його - нова пісня, пане виборний?

В ы б о р н ы й. Та се, добродію (кланяется), не пісня, а нісенітниця. Я співаю іногді, що в голову лізе, - вибачайте, будьте ласкаві, я не добачив вас.

В о з н ы й. Нічого, нічого. Відкіль се так? Чи з гостей ідете - теє-то як його?..

В и б о р н ы й. Я іду із дому. Випроводжав гостя: до мене заїжджав засідатель наш, пан Щипавка; так. уже, знаєте, не без того, - випили по одній, по другій, по третій, холодцем та ковбасою закусили, та вишнівки з кварту укутали, та й, як то кажуть, і підкріпилися.

В о з н ы й. Не розказовав же пан Щипавка якої новини?

В ы б о р н ы й. Де то не розказовав! Жаловався дуже, що всьому земству урвалася тепер нитка, та так, що не тілько засідателям, но самому комісарові уже не те, як давно було... Така, каже, халепа, що притьмом накладно служити. Бо, каже, що перше дурницею доставалося, то тепер або випросити треба, або купити.

В о з н ы й. Ох! правда, правда; даже і в повітовом суді, і во всіх присутственних містах униніе воспослідовало; малійшая проволочка ілі прижимочка просителю, як водилось перше, почитається за уголовноє преступленіє; а взяточок, сиріч - винуждений подарочок, весьма-очень іскусно у істця ілі отвітчика треба виканючити. Та що і говорить! Тепер і при рекрутських наборах вовся не той порядок ведеться. Трудно становиться жить на світі.

В ы б о р н ы й. Зате нам, простому народові, добре, коли старшина, богобоязлива і справедлива, не допуска письменним п'явкам кров із нас смоктати... Та куди ви, добродію, налагодились?

В о з н ы й. Я наміревал - теє-то як його - посітити нашу вдовствующую дякониху, но, побачивши тут Наталку (вздыхает), остановився побалакати з нею.

В ы б о р н ы й (лукаво). Наталку? А де ж (осматривается) вона?

В о з н ы й. Може, пішла додому.

В ы б о р н ы й. Золото - не дівка! Наградив бог Терпилиху дочкою. Кромі того, що красива, розумна, моторна і до всякого діла дотепна, - яке у неї добре серце, як вона поважає матір свою; шанує всіх старших себе; яка трудяща, яка рукодільниця; себе і матір свою на світі держить.

В о з н ы й. Нічого сказати - теє-то як його - хороша, хороша і уже в такім возрасті...

В ы б о р н ы й. Та й давно б час, так що ж? Сирота, та іще і бідна. Ніхто і не квапиться.

В о з н ы й. Однако ж я чув, що Наталці траплялись женихи, і восьма пристойнії, наприклад, тахтауловський дячок, чоловік знаменитий басом своїм, ізучен ярмолоя і дуже знаєть печерсько-лаврський напів; другий волосний - теє-то як його - писар із Восьмачок, молодець не убогий і продолжающий службу свою безпорочно скоро год; третій - підканцелярист із суда по імені Скоробреха і многії другії, но Наталка...

В ы б о р н ы й. Що? Одказала? Добре зробила. Тахтауловський дяк п'є горілки багато і уже спада з голосу; волосний писар і підканцелярист Скоробреха, як кажуть, жевжики обидва і голі, вашеці проше, як хлистики, а Наталці треба не письменного, а хазяїна доброго, щоб умів хліб робити і щоб жінку свою з матір'ю годовав і зодігав.

В о з н ы й. Для чего же неписьменного? Наука - теє-то як його - в ліс не йде; письменство не єсть преткновеніє ілі поміха ко вступленію в законний брак. Я скажу за себе: правда, я - теє-то як його - письменний, но по благості всевишнього єсмь чоловік, а по милості дворян -- возний, і живу хоть не так, як люди, а хоть побіля людей; копійка волочиться і про чорний день іміється.

# data[].attributes.attachment_link.title
Наталка-Полтавка - Іван Котляревський, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читати повний текст "Наталка-Полтавка" (автор: Котляревський Іван Петрович). Читати повністю електронну книгу Іван Котляревський - Наталка-Полтавка онлайн в Бібліотеці української літератури УкрЛіб

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.question
За жанром "Наталка Полтавка":

# data[].attributes.headline
Іван Петрович Котлярев

# data[].attributes.body
Іван Петрович Котляревський — український письменник, військовий, класик нової української літератури, громадський діяч. Його поема «Енеїда» стала великим твором загальнонаціонального значення нової української літератури, написаним народною мовою.

# data[].attributes.headline
Поштовхом для написанн

# data[].attributes.body
Поштовхом для написання «Наталки Полтавки» для Котляревського стало життя українського суспільства, лірично-побутові, обрядові, купальські пісні такі, як балади «Ой оддала мене мати за нелюба заміж», «Брала дівка льон», «Розлилися води на чотири броди», «Чорна хмаронька наступає», «Лимерівна» тощо. Також натхненням до написання п'єси для Котляревського стала невдала п'єса «Козак-стихотворец» Олександра Шаховського, у якій було неправдиво зображено тогочасне українське сільське життя. Шаховський був погано ознайомлений з реальним побутом українців, допустивши багатьох помилок, тому полтавчани були надзвичайно розчаровані у його виставі. Котляревський вирішив виправити цю прикрість, написавши правдиву п'єсу про українських селян «Наталка Полтавка».

# data[].attributes.body
Тема твору – життя та побут українських селян на початку ХІХ ст,; вірність у коханні людей з народу.

Ідея твору – уславлення духовної величі людини з народу; засудження покірності долі та застарілим звичаям.

# data[].attributes.headline
Цитати з твору

# data[].attributes.body
Цитати з твору:

«Тяжко жити без милого і в своїй сторонці!»

«Коли другії облизня поймають, то і ми остерегаємся».

«Блаженна лож, когда биваєт в пользу ближніх, а то біда… що часто лжемо ілі ради своєя вигоди, ілі на упад других».

«Великим грішникам часто і даром проходить, а маленьким грішникам такого задають бешкету, що й на старість буде в пам'ятку!».

«Доля людськая – доля єсть сліпая!»

«Заміж вийти – не дощову годину пересидіти».

«Лучче умерти, як з немилим жити».

«Знайся кінь з конем, а віл з волом» .

«Не дуже довіряй своєму серцю: сей віщун часто обманює».

«Хто живе чесно й годується трудами своїми, тому й кусок черствого хліба смачніший од м'якої булки, неправдою нажитої».