# data[].attributes.body
Хрещення Господнє — останнє зі свят різдвяного циклу. Цього дня віряни святкують здійснення Таїнства Хрещення, яке Ісус Христос здійснив у віці 30 років на річці Йордан. Тому вода на свято вважається священною, вона здатна очищати тіло та душу від хвороб чи гріхів. А ще українці полюбляють купатися цього дня в ополонці.

Водохреща має одну дату у всіх християнських конфесіях - 6 січня. Православна церква відзначає це свято за старим стилем. У сучасному юліанському календарі Водохреща святкують 19 січня. 2023 року воно випадає на четвер.

# data[].attributes.headline
День святого миколая

# data[].attributes.subject
День святого миколая

# data[].attributes.body
Де́нь свято́го Микола́я (також Свя́то свято́го Микола́я, у народі — День Миколи, Зимовий Миколай) — день святкування та вшанування пам'яті християнського святого Миколая Мирлікійського (Чудотворця). День святого Миколая відзначається християнськими церквами 6 грудня (за григоріанським та новоюліанським календарями). За юліанським календарем у XX—XXI століттях свято припадає на 19 грудня, а з 2100 року зміститься вже на 20 грудня

# data[].attributes.headline
Різдво(кристмас)🌨️🌨️

# data[].attributes.subject
Різдво(кристмас)🌨️🌨️

# data[].attributes.body
Різдво Христове - у християнстві день народження Ісуса Христа від Діви Марії у Вифлеємі. Згадується у Новому Заповіті. Одна з найбільших урочистостей, що відзначається християнськими церквами (католицькою, православною і протестанською). Різдво завершує різдвяний піст — Адвент, час очікування на прихід Ісуса

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження

# data[].attributes.headline
Святий микола

# data[].attributes.subject
Святий микола

# data[].attributes.body
Різдвяні свята в Україні — святкування у християн України Різдва Христового. Період різдвяних свят з його традиційною обрядовістю увібрав у себе найтиповіші види народно-драматичної творчості українців. Різдво Христове 25 грудня є державним вихідним в Україні.[3

# data[].attributes.body
Це день народного календаря, до якого приурочували Андріївський обряд «Калиту», суть якого полягає в переведенні юнаків і юнок у дорослі вікові класи. День Андрія справді парубоцький день. Як і в значної кількості українських свят, в його обрядах проглядаються дохристиянські традиції.

# data[].attributes.body
Новий Рік. Красиве зимове свято всі знають та люблять з дитинства. Мабуть, немає іншої такої події, яку б одночасно святкували одразу в усіх куточках нашої планети. Новорічні привітання й подарунки створюють особливу атмосферу та змушують навіть дорослих людей повірити в диво. Дата 1 січня як початок року не має астрономічного обґрунтування, але все ж це досить логічний час для нових починань. Саме минув грудневий сонцеворот, що з давніх часів означало оновлення та початок нового життя.

# data[].attributes.body
Новий рік відзначають 31 грудня. В різдвяну ніч Дід мороз приносить подарунки. Символ цього свята є ялинка вкрашена іграшками.

# data[].attributes.body
Різдво – це особливе релігійне свято, що наповнює людські серця теплом і милосердям. Відзначається 25 грудня в багатьох країнах світу на честь народження Божого Сина.

Це найбільше свято в зимовому циклі, воно припадає на найдовшу в році ніч, коли, за віруваннями християн, і народився Ісус Христос у Вифлиємі.

В Україні найпоширеніша дата святкування Різдва Христового 7 січня за юліанським календарем, однак із 2017 року Різдво Христове офіційно відзначають ще й 25 грудня.

У передвечір, 24 грудня, святкується Святвечір або ж Надвечір'я Різдва, а 25 грудня Різдво. Ці дати встановлені за григоріанським календарем. В 2022 році цей день припадає на неділю.

Вночі, перед світанком та днем за традицією служать три літургії. Різдво святкують як народження Слова від Бога Отця (вночі), народження Бога-Сина від Діви (на зорі) та народження Бога у віруючій душі (вдень).

Католики колядують саме 25 грудня: діти ходять до сусідів у костюмах, співають та розповідають вірші. За це їм сусіди повинні дати або цукерки, або гроші. Однак ця традиція походить з язичництва, тож церква ставиться до неї негативно.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Різдво́ Христо́ве ( грец. Χριστούγεννα, Khristoúgenna, лат. Christi Natalis, англ. Christmas), також Різдво́ Госпо́днє ( лат. Natalis Domini), або Різдво́ ( лат. Natalis) - у християнстві день народження Ісуса Христа від Діви Марії у Вифлеємі. Згадується у Новому Заповіті. Одна з найбільших урочистостей, що відзначається християнськими церквами ( католицькою, православною і протестанською). Різдво завершує різдвяний піст - Адвент, час очікування на прихід Ісуса.

З 2023 року Різдво Христове в Україні відзначається 25 грудня, як і в усіх інших країнах, що відзначають нерухомі свята за григоріанським і новоюліанським календарями.

У деяких державах, в яких християнські церкви дотримаються юліанського календаря Різдво відзначається 7 січня (оскільки за юліанським календарем 25 грудня у XX- XXI століттях припадає на цю дату). Від 2017 року обидві дати були вихідними днями в Україні (до цього від 1991 року було лише 7 січня).

Кульмінація свята - урочиста літургія, що правиться на Святий Вечір; у східній традиції правиться літургія Василія Великого. Після служби християни збираються родиною на святу вечерю. Атрибути свята - вертеп, Різдвяна зірка (Звізда), вистави, ярмарок, пісні, колядки, різдвяні вінки, ялинки тощо. В Україні святкується з середньовіччя.

Період різдвяних свят триває до 6 січня за григоріанським і новоюліанським календарями, і до 19 січня - для тих, хто притримуєттся юліанського календаря. У цей період християни й усі люди доброї волі покликані чинити справи милосердя.

Деякі групи доктринальних протестантів не святкують Різдво, оскільки в Біблії немає згадки про дату народження Ісуса.

Ель Греко. "Різдво"

Згідно з Євангелієм від Луки ( Лк. 2:1-7), Ісус Христос народився в часи правління імператора Августа в юдейському місті Вифлеємі у сім'ї теслі Йосипа Обручника з Назарету та Марії. Йосип із Марією прибули до Вифлеєма для участі в переписі населення ( Лк. 2:1-2), який проводили за наказом імператора Августа, коли Сирією правив Квіріній. Родина була змушена переночувати в печері, що використовувалася як хлів для укриття худоби від непогоди, оскільки не було місця в заїзді. Під час народження Ісуса Христа зійшла Вифлеємська зірка, яка вказала на цю подію мудрецям зі Сходу. Першими прийшли поклонитися Ісусові пастухи, яким про цю подію сповістив янгол. Волхви прийшли в Єрусалим і розпиталися у царя Ірода про царя юдейського, чим стривожили його. Придворні книжники та первосвященники відповіли мудрецям, що, згідно з пророцтвом, цар мав народитися у Вифлеємі юдейськім. Тоді Ірод покликав мудреців і відправив їх до Вифлеєму вивідати все і йому доповісти. Вони знайшли Ісуса вже у домі ( Мт. 2:11) та піднесли Христу дарунки: золото, ладан і смирну. Попереджені вві сні, мудреці повернулись іншою дорогою додому ( Мт. 2:12).

Довідавшись про народження Христа, цар Юдеї Ірод велів повбивати всіх дітей до 2-річного віку, але Христос був чудом врятований від смерті. Попереджений ангелом ( Мт. 2:13), Йосип забрав сім'ю та утік до Єгипту, де перебув до смерті Ірода.

Історично достовірна дата народження Христа наразі невідома. Святе Письмо не вказує ні дня, ні року, коли саме народився Христос, що дає підставу окремим християнським течіям відмовлятися від святкування Різдва.

Розрахунки, покладені в основу нашої ери, були зроблені 1625 року римським монахом, папським архіваріусом Діонісієм Малим, який спирався на дані Хронографічного збірника 354 року ( лат. Chronographus anni CCCLIIII). У цих збірках народження Ісуса віднесено до року консульства Гая Цезаря Віпсаніана і Емілія Павла, тобто на 1 рік н. е. Запис у Хронографі 354 року має такий вигляд: Hos cons. dominus Iesus Christus natus est VIII Kal. Ian. d. Ven. luna XV ("При цих консулах Господь Ісус Христос народився у 8-й день до січневих календ у п'ятницю 15-й місяця").

Пізніші дослідники знайшли, що ця дата є помилковою, а Христос народився на 5 чи 6 років раніше, між 748 і 749 роком римського літочислення, як на те вказує рік смерті Ірода І Великого († 4 до н. е. - тобто 748 Ab Urbe condita) та астрономічні підрахунки, які врахували також згадку про затемнення Місяця, про яку говорять тодішні історики. На час народження Ісуса Христа за життя Ірода І Великого вказує нам і першоджерело - Євангеліє від Матвія ( Мт. 2:16).

Також у Євангелії від Луки ( Лк. 2:1, 2) про цей час написано, що тоді відбувся перший перепис у Юдеї, а владу мав над нею намісник римського імператора Октавіана Августа - Квіріній. Про другий перепис, що відбувся між 6-8 роками, згадує також Йосип Флавій у творі "Єврейські старожитності" ( лат. Antiquitates Judaicae) XVIII, 1.

Слід звернути увагу, що Православна церква традиційно звертає увагу на умовність дати Різдва, водночас ця дата є важливою у розробці плану богослужінь протягом року і розрахунку пасхалії. Також слід звернути увагу, що юліанський календар був розроблений ще до народження Ісуса в 46 р. до Р. Х. імператором Юлієм Цезарем за участю олександрійського астронома Созігена.

Похвала від пастухів, Герріт ван Гонтгорст, XVII ст.

Спочатку єдиної дати святкування народження Христа не існувало. Ориген Александрійський навіть висміював практику римлян відзначати дні народження, вказуючи на те, що Різдво Христове не може бути позначене простими святкуваннями. Климент Александрійський ( 150 - б. 215) писав не без іронії про тих, що покладають точну дату народження Христа на 20 травня (чи 20 квітня) 28 року Августового урядування, себто на третій рік нашого сучасного літочислення. Сам він указував на 17 листопада того ж року як на день народження Ісуса Христа, але, на жаль, не залишив жодних вказівок на те, чим він цю дату обґрунтовував. Пізніше день народження Христа пов'язували з початком весни, який за юліанським календарем припадав на 25 березня, бо на цей день, мовляв, припадало народження світу.

Водночас на сході Різдво довгий час святкували разом зі святом Богоявлення 6 січня. Це свято поєднувало у собі і Христове Різдво, і Хрещення Ісуса в ріці Йордані. Грецьке слово "Епіфанія" чи "Теофанія", що означає "З'явлення" чи "Богоявлення", у перших століттях християнства означало не тільки появу Ісуса Христа при його хрещенні, а і його появу на Землі, тобто його народження.

У перші століття деякі Церкви, передусім Західна, з ознакою Богоявлення пов'язували не тільки Христове Різдво і його Хрещення, а й поклоніння трьох мудреців, чудо в Кані Галілейській, чудесне розмноження хліба, а подекуди навіть і воскресіння Лазаря, бо всі ці події - це свідчення Богоявлення, появи Бога на Землі. І саме святкування великої кількості подій із життя Ісуса Христа разом з ознаками Богоявлення було однією з головних причин, через яку Західна Церква перша відділила Христове Різдво від Богоявлення і почала святкувати його окремо.

Вперше в збережених історичних джерелах "25 грудня" як дата народження Христа вказана Діонісієм Філокалом у Хронографі 354 року, який своєю чергою спирається на джерела 336 року, що написані за рік до смерті Констянтина Великого. У восьмому розділі твору серед списку римських консулів записано: "Христос народився під час консульства С. Augustus та L. Aemilianus Paulus 25 грудня, у п'ятницю, 15 дня нового місяця". З цього джерела також зрозуміло, що ця дата була святковою для літургійного служіння у Римі, проте відколи вона встановлена перед 336 роком - невідомо. Не збереглися також джерела, що вказували б на те, що протягом трьох перших сторіч християни мали окремо встановлене свято Христового Різдва. Рішення про святкування Різдва Христового 25 грудня було прийнято на Ефеському (Третьому Всесвітньому) церковному соборі в 431 році.

Римо-католицька церква, Українська греко-католицька церква, більшість протестантських, і також автокефальних православних церков: Вселенський патріархат Константинополя (крім Афону), Грецька православна церква Александрії, Грецька православна церква Антіохії, Румунська православна церква, Болгарська православна церква, Церква Кіпру, Церква Греції, Православна автокефальна церква Албанії, Православна церква Чеських земель і Словаччини, Православна церква України та Православна церква Америки святкують Різдво в ніч із 24 на 25 грудня.

Грецька православна церква Єрусалима, Московський патріархат, Грузинська апостольська автокефальна православна церква, Сербська православна церква, Польська автокефальна православна церква, Македонська православна церква - Охридська архієпископія й деякі протестанти, що дотримуються юліанського календаря святкують Різдво Христове в ніч на 7 січня. Польська автокефальна православна церква використовує як юліанський календар, так і новоюліанський. Хоча офіційним календарем є юліанський календар, проте частина парафіян використовує також новоюліанський календар.

Різдво в ніч з 6 на 7 січня зустрінуть також деякі Орієнтальні церкви: Коптська православна церква Александрії (приблизно 10 мільйонів членів у всьому світі), Еритрейська православна церква Тевахедо (понад 3 млн. вірян), Еритрейська католицька церква (168 тис. вірян), Етіопська православна церква Тевахедо (36 млн. вірян) й Етіопська католицька церква (71 тис. вірян). Це понад 52 млн. вірян.

Варто зауважити, що Вірменська апостольська церква святкує Різдво Христове - 6 січня в один день з Хрещенням Господнім, а так як Єрусалимський вірменський патріархат використовує юліанський, а не гигоріанський календар, то їхнє Різдво Христове й Хрещення Господнє припадає на 19 січня.

Оскільки в деяких країнах святкування 25 грудня пов'язується з католицицтвом, а 7 січня - з православ'ям, першу дату часто помилково називають "католицьким Різдвом", а другу - "православним Різдвом".

Святкування Різдва 7 січня (що поки відповідає 25 грудня за старим юліанським календарем) характерне для XX та XXI століть. У XIX ст. цей день припадав на 6 січня, а у XXII ст. припадатиме на 8 січня. З початком російсько-української війни та після того, коли 2017 року 25 грудня за григоріанським календарем стало державним вихідним в Україні, питання щодо перенесення святкування на 25 грудня неодноразово піднімається щороку, аби всі християнські віряни України святкували Різдво в один день разом із більшістю християн світу. Предстоятель ПЦУ митрополит Епіфаній у грудні 2020 року заявив, що така зміна дати в Україні можлива після того, коли до такого рішення буде готова як церква, так і віряни після проведення просвітницької роботи. Було зазначено, що перенесення Різдва Господнього потягне за собою зміну дат усіх нерухомих свят на 13 днів назад. Предстоятель УГКЦ Верховний архієпископ Святослав у грудні 2020 року заявив, що греко-католицька церква вирішуватиме це питання "разом із нашими православними братами". Він також зауважував, що це питання не належить до догматичних, воно має долати церковні розколи, а не спричиняти нові; на його думку, перехід до святкування Різдва за новим стилем, тобто 25 грудня, повинен відбуватися з ініціативи мирян. 18 жовтня 2022 року Православна церква України дозволила єпархіям проводити богослужіння на Різдво Христове за новоюліанським календарем, тобто 25 грудня. 24 травня 2023 року на Архієрейському Соборі, що проходив у Києво-Печерській лаврі, було прийнято постанову, згідно з якою Православна церква України переходить на новоюліанський календар, крім пасхальних свят.

Орієнтальна Вірменська апостольська церква святкує Різдво Господнє 6 січня, в один день із Богоявленням за григоріанським календарем. Вірменський патріархат у Єрусалимі відзначає свята за юліанським календарем, відповідно Різдво Господнє разом із Богоявленням припадає на 19 січня.

Церкви Західного християнства: Латинська церква; Англіканська церква та інші протестанські церкви

Східні католицькі церкви: Албанська греко-католицька церква, Білоруська греко-католицька церква, Вірменська католицька церква, Греко-католицька церква Хорватії та Сербії, Італо-албанська католицька церква, Коптська католицька церква, Македонська греко-католицька церква, Маронітська церква, Мелькітська греко-католицька церква, Сирійська католицька церква, Сиро-малабарська церква, Сиро-маланкарська католицька церква, Словацька греко-католицька церква, Угорська греко-католицька церква, Халдейська католицька церква

Церкви Сходу: Ассирійська церква Сходу та Давня церква Сходу

25 грудня

Григоріанський

25 грудня

Східні православні церкви, включаючи: Вселенський патріархат Константинополя, Грецька православна церква Александрії, Грецька православна церква Антіохії, Румунська православна церква, Болгарська православна церква, Церква Кіпру, Церква Греції, Православна автокефальна церква Албанії, Православна церква Чеських земель і Словаччини, Православна церква України та Православна церква Америки

Орієнтальні православні церкви: Сирійська православна церква та Маланкарська православна сирійська церква

Східні католицькі церкви: Болгарська греко-католицька церква, Греко-візантійська католицька церква, Румунська греко-католицька церква, Українська греко-католицька церква

25 грудня

Новоюліанський

25 грудня

Новоюліанський календар використовується з початку 20 століття і до 28 лютого 2800 року буде повністю збігатися з григоріанським

Орієнтальна православна Вірменська апостольська церква

6 січня

Григоріанський

6 січня

Недотримуючись рішень Ефеського собору, Вірменська церква відзначає Різдво Христове 6 січня одночасно з Богоявленням, як це робили ще ранні християни у третьому столітті

Східні православні церкви: Грецька православна церква Єрусалима, Московський патріархат, Грузинська апостольська автокефальна православна церква, Сербська православна церква, Польська автокефальна православна церква, Македонська православна церква - Охридська архієпископія

Східні католицькі церкви: Російська греко-католицька церква

Юліанський

7 січня

Відповідність між 25 грудня за юліанським календарем та 7 січня за григоріанським триває до 2099 року; з 2100 року 25 грудня за юліанським календарем відповідатиме 8 січню

Орієнтальна Коптська православна церква Александрії

29 хояка (відповідає юліанському 25 грудня)

7 чи 8 січня

У коптському календарі у високосному році додатковий день є у вересні, тож наступна дата 29 хояка випадає один день пізніше, ніж у юліанському і григоріанському календарях

Орієнтальні Етіопська православна церква Тевахедо і Еритрейська православна церква Тевахедо; східні Еритрейська католицька церква і Етіопська католицька церква

29 чи 28 Тахсас (відповідає юліанському 25 грудня)

Ефіопський

7 січня

Вірменський патріархат у Єрусалимі

6 січня

Юліанський

19 січня

Відповідність між 6 січня у юліанському календарі та 19 січня у григоріанському триває до 2100 року, потім стає на один день більше

Закон про загальне святкування свята Різдва Христового містився у кодексах імператора Теодосія з 438 року й імператора Юстиніяна. Проте у Римі почали відзначати у цей день Різдво значно раніше.

Існують дані про те, що вперше 221 р. Секст Юлій Африкан відносив день народження Христа на 25 грудня. Визначення цієї дати було зроблено, мабуть, на тій підставі, що сотворіння світу, як згадано, починали з 25 березня, і на цей же день припадало Благовіщення, а 9 місяців пізніше мало бути й Різдво.

Існують дані, що Різдво святкували окремо 25 грудня в Римі вже 353 року, бо з промови Папи Римського Ліберія 352 р. легко зробити висновок, що того року Різдво святкувалося разом із Богоявленням, а в так званому Хронографі Філокалюса з 354 року поміж християнськими святами числиться вже й Різдво 25 грудня. У Католицькій церкві Різдво має найвищий статус торжества.

Встановлення дати святкування 25 грудня імовірно було пов'язане з Римським святом Непереможного Сонця ( Dies Natalis Solis Invicti), введеним імператором Авреліаном 274 року і пов'язаним із переходом Сонця через точку зимового сонцестояння і, відповідно, зі збільшенням тривалості дня. На цей символічний зв'язок пізніше вказували отці Церкви, зокрема Іван Золотоустий: "Люди називають святий день Народження Господнього днем нового сонця..." і Аврелій Авґустин: "Ми святкуємо день 25 грудня не задля народження сонця, а задля народження Того, хто те сонце сотворив". В сучасності святкування тривають починаючи за 5 днів до самого Різдва та ще 6 після нього, тобто з 20 грудня до 31 грудня.

Вирішальну роль у впровадженні окремого свята Різдва Христового на Сході зіграли три отці Східної Церкви - святий Василій Великий, святий Григорій Богослов і святий Іван Золотоустий. Під їхнім впливом святий Григорій Богослов запроваджує це свято у Константинополі. Василій Великий святкував Христове Різдво 25 грудня в Каппадокії між 371 і 374 роками. Йому приписують одну проповідь на Христове Різдво.

В Єрусалимі натомість Різдво святкували разом із Богоявленням аж до 634 року. Службу на свято Христового Різдва уклали Роман Сладкопівець, патріарх Герман, Андрій Критський, Йоан Дамаскин, Косма Маюмський і патріарх Анатолій. У IV ст. Олена Константинопольська, мати імператора Костянтина Великого, побудувала у Вифлеємі храм на честь Христового Різдва.

Слід зазначити, що стосовно святкування Богоявлення та Різдва між Сходом і Заходом довго не було згоди. Навіть наприкінці IV століття, коли ці два свята вже святкувала вся християнська Церква, зміст, що вкладався в ті свята, був і, до певної міри, залишився різний - на Заході 25 грудня святкували тільки день народження Христа, на Сході додавали до нього згадку про прихід волхвів і присвячували Народженню Христа нічну службу, а поклонінню волхвів день. Друге розходження виникло щодо свята Богоявлення: у латинян головна точка цього свята - прихід волхвів чи царів - у греків цей момент зовсім тоді не існував. Греки згадують тоді хрещення Христа в Йордані, а в латинській Церкві цей факт ледве згадується. Нарешті, грецьке Богоявлення цілковито поминає чудо в Каннах, що в латинян припадає теж на цей день.

Для православних Різдво є одним із найбільших свят, свято на честь того, що сам Бог, Творець неба і землі, Всемогутній, втілився, став людиною, щоб спасти всіх людей, допомогти їм побачити правильний шлях у житті.

Різні люди та різні напрямки християнства можуть по-різному трактувати природу Бога й Ісуса Христа. Православне трактування в цьому випадку спирається на православний Символ віри, перші три складники якого говорять щодо цього таке:

1-й член: Вірую в Єдиного Бога Отця, Вседержителя, Творця неба і землі, всього видимого й невидимого

2-й член: І в Єдиного Господа Ісуса Христа, Сина Божого, Єдинородного, що від Отця народився перше всіх віків, Світло від Світла, Бога істинного від Бога істинного, рожденного, несотворенного, єдиносущного з Отцем, що через Нього все сталося. Він для нас, людей, і ради нашого спасіння зійшов з небес, і воплотився від Духа Святого і Марії Діви, і став чоловіком.

3-й член: І в Духа Святого, Господа, Животворящого, Котрий від Отця походить, і Йому з Отцем і Сином однакове поклоніння і слава, він бо говорив через пророків.

Аттика, архієпископ Константинопольський каже:

Нині Владика Христос прийняв народження по людинолюбству; бо народження по божественній гідності було раніше... Слово по людинолюбстві виснажується, будучи за своєю природою невичерпним; бо "Він умалив Самого Себе, прийнявши вигляд раба", (Флп. 2:7). Безтілесний для тебе втілюється; бо "Слово плоть стало" ( Ів. 1:14). Невідчутний через безтілесної природу може пізнатися за допомогою дотику. Безначальний буває під тілесним початком; досконалий зростає; незмінний процвітає; багатий народжується в вертепі; той хто одягає небо хмарами одягається пеленами; цар покладається в яслах.

Свята Церква, святі отці та прості миряни Київської Русі, нащадки колишніх язичників, утверджуючи християнство, зокрема православ'я, утверджуючи вчення про єдиного Бога і про єдину вселенську Істину, борючись із язичництвом, у міру своїх знань і досвіду, намагалися відділити грішне (помилкове) від праведного (істинного) у ньому. Це дало змогу, змінивши язичницьку атрибутику або переосмисливши її у християнському контексті, зберегти чимало з того, що було в язичництві, зокрема сільськогосподарський хліборобський календар, деяку термінологію у перекладі текстів тощо. Отож в Україні, як і в інших країнах світу, день початку нового сонячного хліборобського року і день народження язичницького бога сонця Коляди, змінили на християнське свято Різдво - свято народження Божого Сина, Спасителя світу.

Відповідно була змінена й обрядовість, магічні дії й обряди язичництва стали називатись стародавніми традиціями (дідух, коляда, колядки), дещо замінені на молитви й обряди прославлення і прохання до Всевишнього, щоб наступного року він дав людям добрий урожай. Відповідно до нового вчення був дещо переосмислений щодо символіки і обрядовості, але по суті залишений без змін, язичницький звичай поминання предків, старих дідів, праотців, які, згідно з православним ученням, за свої добрі вчинки, зокрема стосовно своєї родини, мають вічне життя у Бога в небесних поселеннях серед святих і праведників. Як і на святковому богослужінні, у святкуванні Різдва мали брати участь усі приналежні до родинного кола. Власне на Святому Вечорі зосереджується головна увага свята, а на саме Різдво відбувається тільки Служба Божа в церкві та відвідування і гостювання родичів і знайомих із відповідними розвагами та забавами.

"Поклоніння пастухів" (з празничного ряду іконостасу). ІІ пол. XVII ст. Львівська обл.

Другий день Різдва називався колись Пологом Богородиці, у лемків Вимітним днем, бо того дня ходили по хатах чоловіки (мабуть, парубки) і замітали за тамтешню дівчину, за що діставали від господарів "почесне".

З початком Різдва вже можна було вживати скоромне. Власне до цього свята в кожному господарстві кололи свиней, щоб наготувати різноманітні м'ясні страви.

Відтак по полудню старші люди збиралися в гурти, а молодь починала колядувати (в деяких регіонах колядники водили свої ватаги навіть напередодні - пізнього свят-вечора).

На Покутті діти йдуть колядувати вже на Святий вечір; на Слобожанщині та Гуцульщині - у перший день Різдва після того, як у церкві закінчиться Богослужіння; на Західному Поділлі - зранку на другий день свят.

Парубки на святкування Різдва збирались ватагою і вирушали колядувати. Одному з них надавали роль міхоноші, іншими словами - кози або ж пастуха. Такого колядувальника одягали у вивернутий назовні кожух, надягали солом'яні роги і вішали невеликий дзвіночок на шию.

Ватаги ходили з двору до двору і питали дозволу колядувати. Під час колядування колядники хвалили господаря, господиню, їхніх дітей і бажали, щоб хата була багатою, "щоб і в полі буйно, і в оборі плідно, на пасіці рійно".

У деяких місцевостях України, крім хлопчачих, були й дівочі ватаги. Вважалося, що чим більше колядників відвідає оселю, тим щедрішим буде для родини рік. Віншувальників намагалися відповідно ощедрити. Отримані продукти і гроші молодь віддавала на "великі вечорниці", які справляли 8 січня. Це були суто молодіжні розваги.

Країни, в яких Різдво є державним святом, мають сірий колір, решта 39 країн позначені коричневим:
світло-коричневим - країни, де Різдво не є державним святом, але неофіційно відзначається;
темно-коричневим - країни, де Різдво не святкується.

У всіх державах Європи та більшості країн світу сучасне літочислення нашої ери, включно з XXI століттям та 3-тім тисячоліттям ведеться від Різдва Христового і позначається латинською Anno Domini, або скорочено: A.D./AD. Повністю фраза звучить: лат. Anno Domini Nostri Iesu Christi ( в рік Господа нашого Ісуса Христа). За таким літочисленням нульового року немає, тому 1 рік AD (нової ери) йде відразу ж після 1 року до Різдва Христового (до нової ери). В українській мові вживається відповідник " рік Божий", " року Божого" ( р. Б.).

1. Martindale, Cyril Charles (1908). "Christmas". The Catholic Encyclopedia. 3. New York: Robert Appleton Company.

2. Ramzy, John. The Glorious Feast of Nativity: 7 January? 29 Kiahk? 25 December?. Coptic Orthodox Church Network. Архів оригіналу за 28 грудня 2010.

3. Steinfels, Peter (6 січня 2007). At Armenian Churches, a Distinct Observance Today. The New York Times. Архів оригіналу за 12 червня 2018.

4. Agadjanian, Alexander (2016). Armenian Christianity Today: Identity Politics and Popular Practice. Routledge. с. 113. ISBN 9781317178576. "The Armenian Apostolic Church follows the oldest Jerusalem version of Canons of Calendar, based on the Julian Calendar, and therefore celebrates Christmas and Theophany on the same day, January 6"

5. Jansezian, Nicole. 10 things to do over Christmas in the Holy Land. The Jerusalem Post. Архів оригіналу за 26 грудня 2014. "the Armenians in Jerusalem - and only in Jerusalem - celebrate Christmas on January 19..."

6. ↑ Monumenta Germaniae Historia. Auctorum Antiquissimorum. Berolini. 1892, IX.

7. Steinmann, Andrew, "When Did Herod the Great Reign?", Novum Testamentum, Volume 51, Number 1, 2009 , pp. 1-29(29); Ormond Edwards, "Herodian Chronology, "Palestine Exploration Quarterly 114 (1982) 29-42; W.E. Filmer, "Chronology of the Reign of Herod the Great, "Journal of Theological Studies ns 17 (1966) 283-298; Paul Keresztes,Imperial Rome and the Christians: From Herod the Great to About 200 A.D. (Lanham, MD: University Press of America, 1989) 1-43;"The Nativity and Herod's Death, " in Chronos, Kairos, Christos: Nativity and Chronological Studies Presented to Jack Finegan, ed. Jerry Vardaman and Edwin M. Yamauchi (Winona Lake, IN: Eisenbrauns, 1989) 85-92.

8. Timothy David Barnes, "The Date of Herod's Death, " Journal of Theological Studies ns 19 (1968), 204-19; P. M. Bernegger, "Affirmation of Herod's Death in 4 B.C.," Journal of Theological Studies ns 34 (1983), 526-31.

9. Andrew McGowan. How December 25 Became Christmasbiblicalarchaeology.org

10. Різдво Господа Бога і Спаса нашого Ісуса Христа. Коротка історія. Архів оригіналу за 19 січня 2008.

11. The Chronography of 354 AD. Part 8: Consular feasts from the fall of the kings to AD 354. MGH Chronica Minora I (1892), pp.50-61. tertullian.org

12. ↑ Байцар Андрій. До дискусії про календарі (фото старих календарів різних років видання) https://baitsar.blogspot.com/2017/12/normal-0-false-false-false-ru-x-none-x_25.html

13. Байцар Андрій. 7 січня - Різдво Христове за Григоріанським (цивільним) календарем([1] [Архівовано 9 січня 2015 у Wayback Machine.])

14. Різдво 25 грудня або 7 січня: чому святкують в різні дати (24tv.ua)

15. Постанови Архієрейського Собору від 24 травня 2023 р. (укр.). Православна церква України. 24.05.2023.

16. Байцар Андрій. Обряд колядування і Україна([2] [Архівовано 9 січня 2015 у Wayback Machine.])

17. Байцар Андрій. 7 січня ;- Різдво Христове за Григоріанським (цивільним) календарем([3] [Архівовано 9 січня 2015 у Wayback Machine.])

18. ↑ Байцар Андрій. 7 січня - Різдво Христове за Григоріанським (цивільним) календарем([4] [Архівовано 9 січня 2015 у Wayback Machine.])

Різдво // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. - Накладом Адміністратури УАПЦ в Аргентині. - Буенос-Айрес, 1964. - Т. 7, кн. XIII : Літери Риз - Се. - С. 1599-1600. - 1000 екз.

Святе Письмо Старого та Нового Завіту. Видавництво отців Василіан "Місіонер", 2005.

Martindale, Cyril Charles. Christmas // The Catholic Encyclopedia. Vol. 3. New York: Robert Appleton Company, 1908.

Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Різдво Христове

# data[].attributes.attachment_link.title
Різдво Христове - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Різдво́ Христо́ве ( грец. Χριστούγεννα, Khristoúgenna, лат. Christi Natalis, англ. Christmas), також Різдво́ Госпо́днє ( лат. Natalis Domini), або Різдво́ ( лат. Natalis) - у християнстві день народження Ісуса Христа від Діви Марії у Вифлеємі. Згадується у Новому Заповіті. Одна з найбільших урочистостей, що відзначається християнськими церквами ( католицькою, православною і протестанською).

# data[].attributes.body
Великомучениці Катерині віряни моляться про щасливий шлюб, добрих женихів і наречених, а також при важких пологах. Дівчата, які мріють про кохання, зранку 7 грудня йдуть до церкви, щоб помолитися біля ікони святої Катерини. Наші предки традиційно влаштовували перегони на санках, у яких брало участь все село.

# data[].attributes.body
В цей день до всіх людей приходить натхнення та радість всій родині та хочеться провести час з родиною . І хочеться щоб цей рік почався добре.

# data[].attributes.headline
2024 рік дерев'яного дракону 

# data[].attributes.subject
2024 рік дерев'яного дракону 

# data[].attributes.headline
Різдво в Північній Кореї

# data[].attributes.subject
Різдво в Північній Кореї

# data[].attributes.body
25 грудня в Кореї вважається офіційним святом та вихідним. Цей день зазвичай чекають маленькі діти, які очікують на новорічне диво, або закохані парочки, що шукають спосіб провести час разом і піти на побачення в гарний ресторан.

Відмінність Південної Кореї від України в тому, що вже на початку грудня країна ранкової свіжості наповнює міські алеї, церкви, будинки та торгові центри новорічною атмосферою казки. З’являються великі ялинки, стилізують вітрини магазинів та починають грати різдвяні пісні на кожному розі в ритмі дзвіночків. Основним символом Різдва у Південній Кореї є Санта Клаус.

Я б хотіла побувати в Кореї на різдво.

А ви?