# data[].attributes.body
Disfruté mucho la conexión que tuvimos el pasado lunes con el alumnado del CEPA Pitiuses; las preguntas muy interesantes por ambos bandos, y las respuestas de Raquel, me hicieron apreciar más la visión del libro.
Espero y deseo que podamos repetir la experiencia, pues ha sido muy grata.
Gracias Raquel, por tu presencia y buen hacer.
Pilar.

# data[].attributes.body
Una llàstima, no he pogut estar a la trobada amb Raquel Ricart i tenia moltes ganes.

M’ha agradat molt la novel·la tot i que no vaig agarrar amb força però, en posar-me, la lectura ha sigut molt agradable i prou ràpida.

Moltes gràcies Raquel

# data[].attributes.body
Bon dia,
Ahir per fi fou la trobada dels dos "grans" grups de lectors d'aquesta estupenda novel·la que RAQUEL sembla que escrigué per a la nostra trobada.

Gracies RAQUEL per totes les respostes i comentaris, ampliaren molt la meua visió del llibre.
Carmen

# data[].attributes.body
Ha sigut un plaer llegir el  teu llibre.
Com també el fet d'anar ahir a a trobar-nos amb tu Raquel, els companys del CEPA Pitiüses i els meus companys de L'EPA Vicent Ventura.
Sempre s'aprenen noves coses quan es fa el comentari d'un llibre i molt millor si tenim l'oportunitat de tindre a  l'escriptora.

Gràcies RAQUEL.

# data[].attributes.body
Crec que "El temps de cada cosa" constitueix una novel·la molt interessant per visualitzar la nostra història del segle XX i principis del segle XXI. S'hi pot observar el canvi social, l'evolució de les relacions interpersonals, la modificació dels costums... Na Raquel Ricart aconsegueix un mosaic extraordinari de personatges i situacions: una bona novel·la i al mateix temps una magnífica lliçó d'Història. Ha estat un plaer llegir-te. T'ho diu un fan del club de lectura del CEPA Pitiüses.

# data[].attributes.body
M´ha agradat moltíssim i he estat molt enganxada amb la història de Selma i la seua família, tots els personatges que hi ha al voltant, encara que la història es molt dura.

Gràcies pel teu treball, felicitations!

# data[].attributes.body
Un altra cosa que m´ha agradat de la història és que recull la repetició dels guions familiars, com passa a la vida mateixa... la filla que es queda embarassada igual que la mare ... els hòmes que abandonen
les dones i els seus fills...

# data[].attributes.body
He llegit el llibre molt a pressa, volia saber què passava, la història m´ha enganxat, ara he de tornar a llegir-lo, amb més calma, saborejar-lo...

# data[].attributes.body
"Novel·la acabada. Les 4 últimes pàgines les he fet durar, no tenia ganes que acabara.
Raquel molt bé, has aconseguit que m'integrara en ella. Gràcies ara a esperar el dia 14."

# data[].attributes.body
"Jo necessite anar pas a pas llegint esta novel·la,tinc que recrear-me en alguns punts que no importa llegir-los més d'una vegada.
Raquel, m'agrada molt el teu estil d'escriure, és una poesia tota la novel·la que em captiva.
Crec que ja ho he dit més d'una vegada, no importa."

# data[].attributes.body
Normalment, potser us heu fixat, no faig descripcions físiques dels personatges. Vull dir, fesomia, etc. Solc agafar un tret, i el faig especial. Això és perquè no em fixe molt, o no sé fer-ho. Quan llig la descripció física d'una persona o personatge, dels trets de la cara: el nas afilat, el front prominent, la barbeta quadrada... Intente imaginar-lo i mai no me'n surt. Si em posen davant una persona, potser en destacaré un tret, però no sé fer una descripció acurada de tota la fesomia. Em fixe en coses soltes. Potser el to de la veu, o que es mossega les ungles, o que té els cabells rulls.  Moltes voltes, en les meues novel·les, m'he servit del color dels ulls. En aquest cas, els peus m'anaven bé, perquè era això que veia Tomàs quan ella s'acostava pel passadís, aquell primer dia, i era això el que veia Guillem, assegut a l'hospital... En fi, que era una característica especial i diferent, i si veig uns peus perfectes, sé distingir-los, però no tinc una fixació especial...

# data[].attributes.body
No és molt habitual trobar-nos amb descripcions dels peus dels personatges a les novel·les, tu ens parles de  com són  els peus dels teus  personatges, alguns perfectes , altres amb galindons.
Són molt important per a tu els peus?

La segona vegada que he llegit el llibre m'agradat tant o més que la primera.
Gràcies Raquel

Rosario

# data[].attributes.body
Raquel: quines paraules més emocionants per parlar d'aquest blog!

# data[].attributes.body
Lo he leido de un tirón, estaba entusiasmada, completamente enganchada.  Ahora lo estoy releyendo y disfrutando de las frases, hay algunas que me enternecen una de ellas es la siguiente: pag.235 descripción de la escena de amor entre Martín y Selma . Y muchas más. ..                                                         VBM

# data[].attributes.body
Desde que oí el primer capítulo leído por Raquel, me quede enganchada al libro. Ahora llevo unos cuantos y aun lo estoy más. Estoy deseando tener unos minutos libres para seguir leyendo. Pero lo que de vedad me gustaría, es tener tiempo para leerlo todo de un tirón, y no perder ningún detalle de esas diversas tramas que se van sucediendo capitulo a capitulo, que te van adentrando en ese singular maremágnum que se está montando.

A.H.M.

# data[].attributes.body
Hola estic llegint el libre i  m'agrada, moltes gràcies Raquel.

# data[].attributes.body
Estic disfrutant, com sempre de les teues novel·les, esta és una oportunitat per compartir-la amb gent que no ens coneixem, però igual que fas coincidir als personatges també nosaltres ho farem al final.

# data[].attributes.body
M'encantaria visitar-vos!

# data[].attributes.body
Raquel: m'ha encantat el llibre. Ja saps que per les Pitiüses tens els teus seguidors.

# data[].attributes.body
M'ha agradat molt el llibre. M'he quedat amb ganes de llegir més.