# data[].attributes.body
"Ihmettelen, kuinka julmia, ihmiset voivat olla toisiaan kohtaan. Mistä sellainen viha ja teot kumpuavat?"
"--nyt ymmärrän entistä paremmin kulttuurien ja niiden normien vaikutusta ihmisten elämään, etenkin seksuaalivähemmistöön kuuluvien elämään."
"--kuinka pahasti matkalla traumatisoituneen, mahdollisesti raiskausten ja ihmiskaupan uhriksi joutuneen ihmisen tulisi todistella omaa seksuaalisuuttaa Migrin puhuttelussa--"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Seksuaalivähemmistöihin kuuluvat turvapaikanhakijat ovat erityisen haavoittuvassa asemassa. Henkisen väkivallan ja uhkailun lisäksi vastaanottokeskuksissa tapahtuu pahoinpitelyitä, jopa raiskauksia. Moni LGBT -turvapaikanhakijoista ei uskalla tuoda seksuaalisuuttaan edes Suomessa julki vaan jatkaa elämistään kaapissa. He myös kokevat hyväksikäyttöä ja rasismia valtaväestön suunnalta. Baher of Finland- dokumentin tekeminen avasi silmiäni. Baher of Finland -dokumentin tekeminen avasi silmäni näkemään sen ahdistavan pelon ilmapiirin, joka turvapaikanhakijoita ympäröi.

Dokumentin päähenkilöksi löysin Irakista kotoisin olevan Baher Al-Basrin, joka pakeni kotimaassaan kokemaansa kidutusta ja vainoa. Hän saapui turvapaikanhakijana Suomeen vuonna 2015. Baher on alusta saakka kertonut avoimesti homoudestaan, myös Suomessa. Hän sai oleskeluluvan keväällä 2017.

"Suomalaiset tarjoavat seksistä rahaa ja matkoja"

Selviytyminen uudessa elinympäristössä on haasteellista, ja taloudelliset ja yhteiskunnalliset realiteetit saattavat ajaa jopa epätoivoisiin tekoihin. Moni paperiton turvapaikanhakija on päätynyt seksinmyyntiin.

"Tarjouksia satelee. Kutsutaan asumaan jonkun luo, luvataan rahaa ja matkoja. Yksi tarjosi 200 euroa vain siitä, että lähtisin puoleksi tunniksi saunaan. En tykkää semmoisesta. Kieltäydyn heti. En ymmärrä miksi ne tarjoavat rahaa? Kuvitellaan, että rahalla saa kaikkea. Minä en kaipaa sellaista."

Seksinostoyritykset alkoivat Baherin asuessa vastaanottokeskuksessa.

"Jo vastaanottokeskuksessa näimme ulkopuolella parkissa vanhempien ihmisten autoja. Heti kun joku astui ulos, auto kurvasi eteen ja sieltä tarjottiin kännykkää, laitteita, vaatteita tai rahaa. Se lähti jostain 50 eurosta. Minä en siedä sellaista", toteaa Baher.

Turvapaikanhakijat jäävät helposti yksin

HeSeta ry on kansalaisjärjestö, joka yrittää parantaa seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin kuuluvien asemaa. Yhdistyksen nykyinen puheenjohtaja on Tunisiasta kotoisin oleva, itsekin pakolaistaustainen Hassen Hnini. "LGBT- turvapaikanhakijat ovat todella haavoittuvassa asemassa ja jäävät helposti yksin", toteaa Hnini ja kertoo kipeän tarinan Jusufista, joka tuli Suomeen veljensä ja setänsä kanssa.

"Jusuf ei voinut kertoa heille mitään seksuaalisuudestaan. Päästäkseen ulos ahdistavasta tilanteesta, hän muutti vastaanottokeskuksesta Helsinkiin erään toisen turvapaikanhakijan luokse. Sitten tämä ns. "kaveri" alkoi vaatia rahaa ja lopulta alkoi kiristämään Jusufia, että paljastaa tämän homoseksuaalisuuden sedälle. Hän sai näin otteen Jusufista ja alkoi myymään häntä."

Hninin mukaan tätä jatkui puolisen vuotta, Jusuf palasi vastaanottokeskukseen. Siellä hänet raiskattiin. Ilman oleskelulupaa ollut Jusuf ei uskaltanut tehdä rikosilmoitusta. Hän pelkää kostoa ja tietää joutuvansa isoihin ongelmiin.

Vasta toisen kielteisen päätöksen jälkeen Jusuf kykeni kertomaan seksuaalisuudestaan. Setä ja veli palasivat Irakiin. Oleskeluluvan saatuaan hän on eristäytynyt irakilaisyhteisöstä.

Todistelun taakka

Mutta miten pitää todistaa maahanmuuttovirastolle omasta seksuaalisuudestaan?

Migrille tärkein todiste on turvapaikanhakijan puhuttelu. Tässä puhuttelussa hakijan pitää pystyä kertomaan seksuaalisuudestaan, sen kehittymisestä, omista kokemuksistaan, tunteistaan ja ajatuksistaan uskottavasti.

Migrin turvapaikkayksikön johtajan Esko Revon kädenpuristus on vahva. Lappeenrannassa olevan toimiston ovessa olevassa kyltissä hänen tittelinään on "hyvä johtaja".

"Puhuttelussa käydään yksityiskohtaisesti läpi hakijan kertomusta. Kysellään mitä on tapahtunut, jos peruste on sukupuoli- /seksuaalivähemmistöön kuuluminen, tätä identiteettiä ja sen kehittymistä. Mitä hän arvioi, itselleen tapahtuvan jos hän palaisi? Joutuisiko vainotuksi? Pohdimme nimenomaan tunnetilaa, miten perhe suhtautuu, miten ympäristö suhtautuu, millaisena on kokenut tämän tilanteen jne. Tätä tilannetta kokonaisuudessaan selvitetään", kertoo Repo.

Kuva ja video eivät kerro mitään

Hakija voi liittää hakemukseen haluamiaan todistusaineistoja, mutta esimerkiksi kuvilla ja videoilla ei ole juurikaan merkitystä. Myös hakijan toimittamat asiantuntijalausunnot voivat olla turhia.

HeSetan Hassen Hnini kritisoi Migrin tapaa toimia puhutteluissa.

"Eri kulttuurista tulevilla hakijoilla on vaikeuksia puhua asioista avoimesti. Kun olet kätkenyt seksuaalisuutesi vuosiksi, sanat eivät tule helposti. Lisäksi hakijat pelkäävät virkavaltaa ja monella on vaikeuksia luottaa samasta maasta tuleviin tulkkeihin."

Hninin mukaan ongelmia aiheuttaa myös se, että virkailijoiden kysymykset ovat usein suunnattu eurooppalaisille ja valkoisille.

"Me hahmotamme seksuaalisuutta eri tavalla. On erilaisia tapoja sanoittaa ja selittää itseään. Turvapaikanhakijoilla on traumoja. Voiko olettaa, että he selittävät kaiken samoilla sanoilla, joita käytetään täällä ja joita he eivät tunne", pohtii Hnini.

Esko Repo huomauttaa, että heitä voidaan kyllä kritisoida osaamattomuudesta, mutta arvioinnit pyritään tekemään mahdollisimman hyvin.

"Kyllä me koulutamme henkilöitä monin tavoin. Tää on hankala ja haasteellinen ja osaamista vaativa työ, ei tänne suoraan koulunpenkiltä tulla", huomauttaa Repo.

Kaksi pariskuntaa, joita ei uskottu

Löysin dokumenttiin mukaan myös kaksi irakilaista pariskuntaa, jotka ovat hieman samankaltaisessa tilanteessa keskenään. Kummankin pariskunnan toinen osapuoli on saanut oleskeluluvan, mutta toisen homoseksuaalisuutta ei uskota.

"Olemme järkyttyneitä. He eivät usko, että olemme rakastavaisia vaan väittävät meitä kavereiksi. Tulisivat tuomarit asumaan luoksemme, niin näkisivät parisuhdearkeamme! Sanoin, että jos haluatte kuvata videota, täältä pesee, mutta kielteinen päätös tuli silti. Jos hänet palautetaan, hänet tapetaan tai laitetaan vankilaan 15 vuodeksi", kertoo toinen pariskunnista.

"Tiedän ihmisiä, jotka ovat pakkopalautettuja ja ovat samantien paenneet Bagdadin kentältä ja elävät nyt kodittomina Turkin kaduilla, koska Suomen viranomaiset eivät uskoneet heidän homoseksuaalisuuttaan", kertoo Hassen Hnini.

"Jos henkilö on palautettu kotimaahansa ja hän itse katsoo, ettei voi olla siellä, hän voi itse tehdä päätöksen, että yrittää etsiä toisen asuinvaltion. Se ei vielä tarkoita, että hän olisi joutunut vainotuksi tai joutuisi vainotuksi. Henkilöllä on oikeus päättää missä asuu", huomauttaa Esko Repo.

Myötä- ja vastoinkäymisissä

Seurasin ohjelman teon aikana pariskuntien elämää hyvin läheltä. Minusta he olivat rakkaudessaan hyvin vilpittömiä. Väistämättä aloin ihmetellä, miten Migri ja myös Korkein hallinto-oikeus näkivät asian niin toisin.

"Nämä asiathan ovat salassa pidettäviä. Usein tuntuu, että nämä kielteisen päätöksen saaneet itse tuovat julkisuuteen omat asiansa. Niitä on luettu julkisuudessa eri paikoissa, jopa saarnastuolissa", kritisoi Maahanmuuttoviraston turvapaikkayksikön johtaja Esko Repo ja jatkaa: "Jos henkilö itse kertoo julkisuudessa kaiken taustastaan, yksi tulkinta voi olla, että ei sitä todellista pelkoa tai vainoa ole olemassa tai sitten otetaan riskejä ja yritetään vaikuttaa median ja tukiryhmien kautta."

Repo on vakuuttunut siitä, että asiat tutkitaan kunnolla.

"Meillähän turvapaikkapäätökset tehdään niin, että päätös esitellään ja kaksi henkilöä arvioi asian. Kyllä pitää lähteä siitä, että mitä paperille kirjoitetaan ja mitä tulkitaan ja arvioidaan, on oikein. Päätöksen oikeellisuuden voi tutkituttaa hallinto-oikeudessa. Tämä on aina vähintään kahden instanssin tutkima asia eli Maahanmuuttoviraston ja Hallintotuomioistuimen ja voi olla, että Korkein Hallinto-oikeus on myöntänyt valitusluvan ja tutkinut. Kyllä silloin voidaan sanoa, että se päätös on oikea."

Mutta kaikista se päätös ei tunnu oikealta.

Ali Jumaah on saanut kaksi kielteistä turvapaikkapäätöstä. Alin mies on Irakista kotoisin ja saanut oleskeluluvan Suomeen.

"Joskus ajattelen jopa, etten halua mitään Suomelta. En halua oleskelulupia enkä muita. Vain olla rakkaimpani kanssa. Elän sen verran, mitä elämää on jäljellä", sanoo Ali Jumaah.
Tätä juttua kirjoittaessa pakkopalautukset Irakiin ovat jäissä, mutta tilanne muuttuu koko ajan.
Docstop: Baher of Finland
Yle Areenassa ma 3.12., Yle TV1 ti 4.12.2018 klo 20

# data[].attributes.attachment_link.title
Seksuaalivähemmistöön kuuluva turvapaikanhakija jää usein yksin - "Miten voin todistaa maahanmuuttovirastolle olevani homo?"

# data[].attributes.attachment_link.description
Seksuaalivähemmistöihin kuuluvat turvapaikanhakijat ovat erityisen haavoittuvassa asemassa. Henkisen väkivallan ja uhkailun lisäksi vastaanottokeskuksissa tapahtuu pahoinpitelyitä, jopa raiskauksia. Moni LGBT -turvapaikanhakijoista ei uskalla tuoda seksuaalisuuttaan edes Suomessa julki vaan jatkaa elämistään kaapissa. He myös kokevat hyväksikäyttöä ja rasismia valtaväestön suunnalta. Baher of Finland- dokumentin tekeminen avasi silmiäni.