# data[].attributes.headline
WINGARDIUM LEVIOSAWINGARDIUM LEVIOSAHJEHJEwingardium leviosawingardium leviosaaf Hermione GrangerSimon og arkitSimon og arkitPuttePuttealohomorisalohomorisBent Haller Han var født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni i 1946. De er mere en 100 bøger, hans forfatterskab rummer. Bent og Alice Haller er gift og har 4 børn sammen Han skulle have egentlig have være skibsværftet. Af MarcusBent Haller  Han var født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni i 1946. De er mere en 100 bøger, hans forfatterskab rummer. Bent og Alice Haller er gift og har 4 børn sammen Han skulle have egentlig have være skibsværftet. Af Marcushej hej hej hehej hej hej hewingardium leviosawingardium leviosaBent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Simon ogSimon og Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.  editdeletemore_horizBent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, værWINGARDIUM LEVIOSAWINGARDIUM LEVIOSAHJEHJEwingardium leviosawingardium leviosaaf Hermione GrangerSimon og arkitSimon og arkitPuttePuttealohomorisalohomorisBent Haller Han var født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni i 1946. De er mere en 100 bøger, hans forfatterskab rummer. Bent og Alice Haller er gift og har 4 børn sammen Han skulle have egentlig have være skibsværftet. Af MarcusBent Haller  Han var født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni i 1946. De er mere en 100 bøger, hans forfatterskab rummer. Bent og Alice Haller er gift og har 4 børn sammen Han skulle have egentlig have være skibsværftet. Af Marcushej hej hej hehej hej hej hewingardium leviosawingardium leviosaBent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Simon ogSimon og Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.  editdeletemore_horizBent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, vær

# data[].attributes.subject
WINGARDIUM LEVIOSAWINGARDIUM LEVIOSAHJEHJEwingardium leviosawingardium leviosaaf Hermione GrangerSimon og arkitSimon og arkitPuttePuttealohomorisalohomorisBent Haller Han var født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni i 1946. De er mere en 100 bøger, hans forfatterskab rummer. Bent og Alice Haller er gift og har 4 børn sammen Han skulle have egentlig have være skibsværftet. Af MarcusBent Haller  Han var født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni i 1946. De er mere en 100 bøger, hans forfatterskab rummer. Bent og Alice Haller er gift og har 4 børn sammen Han skulle have egentlig have være skibsværftet. Af Marcushej hej hej hehej hej hej hewingardium leviosawingardium leviosaBent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Simon ogSimon og Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.  editdeletemore_horizBent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, værWINGARDIUM LEVIOSAWINGARDIUM LEVIOSAHJEHJEwingardium leviosawingardium leviosaaf Hermione GrangerSimon og arkitSimon og arkitPuttePuttealohomorisalohomorisBent Haller Han var født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni i 1946. De er mere en 100 bøger, hans forfatterskab rummer. Bent og Alice Haller er gift og har 4 børn sammen Han skulle have egentlig have være skibsværftet. Af MarcusBent Haller  Han var født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni i 1946. De er mere en 100 bøger, hans forfatterskab rummer. Bent og Alice Haller er gift og har 4 børn sammen Han skulle have egentlig have være skibsværftet. Af Marcushej hej hej hehej hej hej hewingardium leviosawingardium leviosaBent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Simon ogSimon og Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.  editdeletemore_horizBent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg. KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, vær

# data[].attributes.body
AF HARRY POTTER

# data[].attributes.body
af Hermione Granger

# data[].attributes.headline
Bent Haller  Han var født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni i 1946. De er mere en 100 bøger, hans forfatterskab rummer. Bent og Alice Haller er gift og har 4 børn sammen Han skulle have egentlig have være skibsværftet. Af Marcus

# data[].attributes.subject
Bent Haller  Han var født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni i 1946. De er mere en 100 bøger, hans forfatterskab rummer. Bent og Alice Haller er gift og har 4 børn sammen Han skulle have egentlig have være skibsværftet. Af Marcus

# data[].attributes.headline
Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. 

# data[].attributes.subject
Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. 

# data[].attributes.headline
Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. 

# data[].attributes.subject
Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. 

# data[].attributes.headline
Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. 

# data[].attributes.subject
Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror. 

# data[].attributes.headline
BENT HALLER Haller (børn og unge), Bent… Bent Haller (børn og unge) Indledning Med mere end 100 bøger og flere litteraturpriser bag sig er Bent Haller en af mastodonterne inden for dansk børne- og …Haller, Bent… Bent Haller Indledning Dansk forfatter. Har skrevet bøger for … unge. Gennem sit omfattende forfatterskab for voksne har Bent Haller bakset med at forene disse to: kunstneren og …Danmarkshistorier: Myter og vikinger… de gamle sagnkonger frem til 1960’ernes ungdomsoprør. Bent Haller I ungdomsbogen ”Brage Kongesøns saga” (1993) portrætterer Bent Hallerdet Himmerlandske folkefærd kimbrernes storhed …Baggrund(Kapitel i Haller, Bent)… hans bøger tager afsæt i denne lille plet i provinsen. Bent Haller blev ikke værftsarbejder, som de fleste andre. Han er … skrive bøger. Han hugger dog stadig i sten. Mange kender Bent Haller for debutbogen Katamaranen (1976), der - fordi …Væk med genrerne!(Kapitel i Haller, Bent)… Væk med genrerne! Langt de fleste af Bent Hallers bøger for børn og unge er med i Superligaen. I … vældige saga om Brage Kongesøn (1993). Og endelig har Bent Haller skrevet sin helt egen Nils Holgersen til danskerne med …Bent Haller for voksne(Kapitel i Haller, Bent)… Bent Haller for voksne Gennem hele sit omfattende forfatterskab for voksne har Bent Haller bakset med at forene disse to: kunstneren og …Katamaranen(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)… Katamaranen Bent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976 , da … vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort …Baggrund(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)… Baggrund Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni … om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser. Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De …Rundt om resten(Kapitel i Haller, Bent)… Rundt om resten Bent Haller er et troende menneske. Men han har ikke hugget sin … søn (2001) er en fortælling efter en islandsk saga. BentHaller kan ikke sættes i bås. Han har skrevet om det …Genrer og tematikker(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)… Genrer og tematikker Bent Haller er en alsidig forfatter, og hans store produktion … Information, 2009-05-22). Når man som voksen læser BentHallers fortællinger, bliver man klar over, hvor …Pagination•	Current page1•	Page2•	Page3•	Page4•	Page5•	Next page››•	Last pageSidste »•	Lille Lucifer•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… Lille Lucifer 27941060 Da Bent Haller nu med ”Brage Kongesøns saga” var kommet godt i … hvordan det var gået med Lucifer – og med Danmark. Bent Hallers Lille Lucifer er overdådig i sin idérigdom, og …•	Krybskytten•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… Krybskytten 22043714 Bent Haller har skrevet mange noveller, og en del af dem er samlet … børn, der bliver mobbet, er ensomme, usynlige eller syge. Bent Haller bruger et realistisk udgangspunkt, hvorefter …•	Beslægtede forfatterskaber•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… Beslægtede forfatterskaber Bent Hallers forfatterskab kan ses som en del af en nyere … ”Den strandede mand” mærker man, hvordan han, ligesom Haller, er i stand til at kombinere fantastiske universer med … fortælling. En anden forfatter, der på samme måde som Bent Haller møder børnene i øjenhøjde i fortællingerne …•	Kaskelotternes sang•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… sang I 1981 udkom ”Kaskelotternes sang” , der er en af Bent Hallers mest vellykkede og populære bøger. Det er en … om en ny fremtid. I ”Fredsaberne” (1981) fortæller Bent Haller om, hvordan krige kan opstå, og om hvordan magten …•	Nisse von Gårdbos kalender•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… kalender 24352404 I sine julefortællinger blander Bent Haller også virkeligheden med fantasien samtidig med, at han … som fremover blandes med de gamle. Der er saft og kraft i Bent Hallers julehistorier, og Jens Okkings indlæsning af …•	Brage Kongesøns saga•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… er kimbrernes og teutonernes store togt mod romerne, som Bent Haller tager fat på. Et stykke Danmarkshistorie fra en fjern …•	Mig littel ponni•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… vender da også mulen hjemad igen – ganske frivilligt. Bent Haller viser her, at han med et blink i øjet kan se den samme sag fra flere sider. Sammen med Alice Haller har Bent Haller skrevet en fornøjelig serie om tvillingerne …•	Beslægtede forfatterskaber•	(Kapitel i Reuter, Bjarne)•	… er det nærliggende at bygge bro til danske forfattere som Bent Haller, Dennis Jürgensen og til dels Dan Turéll. Bent Haller har ligeledes skrevet romaner for både voksne og …•	Lazarus•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… Lazarus Bent Hallers ”Lazarus” (2012) fortæller historien om … ikke at kunne slippe fri igen. I ”Lazarus” tager Bent Haller os helt ind i de unge års dybe fortvivlelse og …•	Silke – en forvandlingshistorie•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… forvandlingshistorie 07240104 Længslen er en rød tråd i Bent Hallers forfatterskab. Det kan være ønsket om at leve …•	Magnolia af Skagerrak•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… af Skagerrak I ” Magnolia af Skagerrak” (2015) blander Bent Haller magi, dyrefabel og sommerhusidyl. Som mange af hans … hende eller morfar og mormor havde regnet med. 51722140 Haller fremkalder sanselige erindringer og følelser fra …•	Tossernes kærlighed•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… anderledes, og at hans kærlighed ikke bliver gengældt. Bent Haller giver en glimrende indsigt i et særligt barns …•	Beslægtede forfatterskaber•	(Kapitel i Holst (børn og unge), Kamilla Hega)•	… og kronologien. Navnlig forfattere som Peter Mouritzen, Bent Haller og Louis Jensen har beriget børnebogslitteraturen med …•	Englens spor•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… Englens spor Døden er altid nærværende i Bent Hallers bøger. I ”Englens spor” (1988) erfarer …•	Mest for unge•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… der især hører ungdomsbogens univers til. I 1982 skrev Bent Haller ”Balladen om Janne og Valde” . I 1990 kom …•	Man smider da ikke børn i skraldespanden•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… Man smider da ikke børn i skraldespanden En del af Bent Hallers bøger kredser om fremtiden og om de forhold, … en rå og afstumpet verden uden for deres lille paradis. Haller arbejder videre med temaet fra ”Man smider da ikke …•	Bangsbostrand•	(Kapitel i Haller, Bent)•	… Måske allermest i Digterpjalten (1991), der nok blev Bent Hallers folkelige gennembrud. Den er kommet i flere … livets op- og nedture. Med romanen Sinkeklassen (2002) er Bent Haller landet i hjemstavnen igen. Kun han kan slippe godt fra …•	Beslægtede forfatterskaber•	(Kapitel i Kyed Knudsen, Line)•	… det hos blandt andet Hanne Vibeke Holst, Bjarne Reuter og Bent Haller. Line Kyed Knudsens realistiske romanserier for piger …•	Sammenspillet mellem tekst og illustration•	(Kapitel i Mathiassen, Jørn)•	… på modspil til en tekst er blyantstegningerne til Bent Hallers Våbenlegen. Denne socialrealistiske fantasi …•	Kan du sovse en vovse?•	(Kapitel i Thau-Jensen, Cato)•	… man bedt Cato Thau-Jensen om at illustrere en historie af Bent Haller: Lidt har også ret , der handler om en stakkels og … noget rigtigt, rigtigt stort moderen gjorde?, spørger Bent Haller, og Cato Thau-Jensen svarer med nogle bevægende …•	Beslægtede forfatterskaber•	(Kapitel i Snorri Sturluson)•	… tro på Odin og Tor er også et element i flere af Bent Hallers bøger. Eksempelvis i ungdomsbogen …•	Hegnet•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… Hegnet I 2017 udgav Bent Haller den illustrerede børnebog ”Hegnet. Historien om …•	Den nordiske oldtid, den norrøne digtning og vikingetiden•	(Kapitel i Perioder)•	… af oldtiden og vikingetiden: Adam Oehlenschläger Bent Haller Lars-Henrik Olsen Malene Sølvsten N.F.S. Grundtvig …•	Bibliografi•	(Kilde i Haller, Bent)•	… Bibliografi Bøger for voksne Haller, Bent: Sprækker. 1982. Roman. bibliotek.dk Haller, Bent: Gud er blevet ædt af kannibaler. 1983. Digte. …•	Bibliografi•	(Kilde i Haller (børn og unge), Bent)•	… Bibliografi Bøger for børn og unge Haller, Bent: Katamaranen. Borgen, 1976. bibliotek.dk Haller, Bent: Sabotage. Borgen, 1977. bibliotek.dk Haller, Bent: …•	Om forfatterskabet•	(Kilde i Haller (børn og unge), Bent)•	… 1986 (81.67) Side 76-86. bibliotek.dk Boas Pedersen, Erik: Bent Haller. 1993 (99.4 Haller, Bent). bibliotek.dk Larsen, Steffen: Vilde veje. 1995 (81.67) …•	Bibliografi•	(Kilde i Mathiassen, Jørn)•	… Garnov, Iris: Sommerøen. 1983 (bi) bibliotek.dk Haller, Bent: Våbenlegen. 1983 bibliotek.dk Hansen, Hans: …•	Bibliografi•	(Kilde i Ranheimsæter, Jon)•	… Garff, Synne: Græskarbanden. 2002 bibliotek.dk Haller, Bent: Nisse von Gårdbo's kalender. 3. udgave. 2002 …•	Bibliografi•	(Kilde i Thaulov, Pia)•	… Thaulov, Pia: Lille Kong Magnus. 1993 (bi) bibliotek.dk Haller, Bent: Pyramidens hemmelighed. 1994 (bi) bibliotek.dk Thaulov, …•	Bibliografi•	(Kilde i Thau-Jensen, Cato)•	… en vovse? - Remserim og Billeder. 1997 (bi) bibliotek.dk Haller, Bent: ’Lidt har også ret’. 1998 I: Nye gode Historier, …•	Bibliografi•	(Kilde i Bregnhøi, Rasmus)•	… forunderlige rejse. 2008. Billedbog. bibliotek.dk Haller, Bent: 13 opskrifter på tørre tæsk. 2008. …•	Bibliografi•	(Kilde i Brøgger, Lilian)•	… allerbedste onkel. Høst & Søn, 2004. bibliotek.dk Haller, Bent: Hr. Vest og hr. Kat. Høst, 2004. bibliotek.dk Iversen, …   BENT HALLER

# data[].attributes.subject
BENT HALLER Haller (børn og unge), Bent… Bent Haller (børn og unge) Indledning Med mere end 100 bøger og flere litteraturpriser bag sig er Bent Haller en af mastodonterne inden for dansk børne- og …Haller, Bent… Bent Haller Indledning Dansk forfatter. Har skrevet bøger for … unge. Gennem sit omfattende forfatterskab for voksne har Bent Haller bakset med at forene disse to: kunstneren og …Danmarkshistorier: Myter og vikinger… de gamle sagnkonger frem til 1960’ernes ungdomsoprør. Bent Haller I ungdomsbogen ”Brage Kongesøns saga” (1993) portrætterer Bent Hallerdet Himmerlandske folkefærd kimbrernes storhed …Baggrund(Kapitel i Haller, Bent)… hans bøger tager afsæt i denne lille plet i provinsen. Bent Haller blev ikke værftsarbejder, som de fleste andre. Han er … skrive bøger. Han hugger dog stadig i sten. Mange kender Bent Haller for debutbogen Katamaranen (1976), der - fordi …Væk med genrerne!(Kapitel i Haller, Bent)… Væk med genrerne! Langt de fleste af Bent Hallers bøger for børn og unge er med i Superligaen. I … vældige saga om Brage Kongesøn (1993). Og endelig har Bent Haller skrevet sin helt egen Nils Holgersen til danskerne med …Bent Haller for voksne(Kapitel i Haller, Bent)… Bent Haller for voksne Gennem hele sit omfattende forfatterskab for voksne har Bent Haller bakset med at forene disse to: kunstneren og …Katamaranen(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)… Katamaranen Bent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976 , da … vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort …Baggrund(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)… Baggrund Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni … om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser. Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De …Rundt om resten(Kapitel i Haller, Bent)… Rundt om resten Bent Haller er et troende menneske. Men han har ikke hugget sin … søn (2001) er en fortælling efter en islandsk saga. BentHaller kan ikke sættes i bås. Han har skrevet om det …Genrer og tematikker(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)… Genrer og tematikker Bent Haller er en alsidig forfatter, og hans store produktion … Information, 2009-05-22). Når man som voksen læser BentHallers fortællinger, bliver man klar over, hvor …Pagination•	Current page1•	Page2•	Page3•	Page4•	Page5•	Next page››•	Last pageSidste »•	Lille Lucifer•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… Lille Lucifer 27941060 Da Bent Haller nu med ”Brage Kongesøns saga” var kommet godt i … hvordan det var gået med Lucifer – og med Danmark. Bent Hallers Lille Lucifer er overdådig i sin idérigdom, og …•	Krybskytten•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… Krybskytten 22043714 Bent Haller har skrevet mange noveller, og en del af dem er samlet … børn, der bliver mobbet, er ensomme, usynlige eller syge. Bent Haller bruger et realistisk udgangspunkt, hvorefter …•	Beslægtede forfatterskaber•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… Beslægtede forfatterskaber Bent Hallers forfatterskab kan ses som en del af en nyere … ”Den strandede mand” mærker man, hvordan han, ligesom Haller, er i stand til at kombinere fantastiske universer med … fortælling. En anden forfatter, der på samme måde som Bent Haller møder børnene i øjenhøjde i fortællingerne …•	Kaskelotternes sang•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… sang I 1981 udkom ”Kaskelotternes sang” , der er en af Bent Hallers mest vellykkede og populære bøger. Det er en … om en ny fremtid. I ”Fredsaberne” (1981) fortæller Bent Haller om, hvordan krige kan opstå, og om hvordan magten …•	Nisse von Gårdbos kalender•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… kalender 24352404 I sine julefortællinger blander Bent Haller også virkeligheden med fantasien samtidig med, at han … som fremover blandes med de gamle. Der er saft og kraft i Bent Hallers julehistorier, og Jens Okkings indlæsning af …•	Brage Kongesøns saga•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… er kimbrernes og teutonernes store togt mod romerne, som Bent Haller tager fat på. Et stykke Danmarkshistorie fra en fjern …•	Mig littel ponni•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… vender da også mulen hjemad igen – ganske frivilligt. Bent Haller viser her, at han med et blink i øjet kan se den samme sag fra flere sider. Sammen med Alice Haller har Bent Haller skrevet en fornøjelig serie om tvillingerne …•	Beslægtede forfatterskaber•	(Kapitel i Reuter, Bjarne)•	… er det nærliggende at bygge bro til danske forfattere som Bent Haller, Dennis Jürgensen og til dels Dan Turéll. Bent Haller har ligeledes skrevet romaner for både voksne og …•	Lazarus•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… Lazarus Bent Hallers ”Lazarus” (2012) fortæller historien om … ikke at kunne slippe fri igen. I ”Lazarus” tager Bent Haller os helt ind i de unge års dybe fortvivlelse og …•	Silke – en forvandlingshistorie•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… forvandlingshistorie 07240104 Længslen er en rød tråd i Bent Hallers forfatterskab. Det kan være ønsket om at leve …•	Magnolia af Skagerrak•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… af Skagerrak I ” Magnolia af Skagerrak” (2015) blander Bent Haller magi, dyrefabel og sommerhusidyl. Som mange af hans … hende eller morfar og mormor havde regnet med. 51722140 Haller fremkalder sanselige erindringer og følelser fra …•	Tossernes kærlighed•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… anderledes, og at hans kærlighed ikke bliver gengældt. Bent Haller giver en glimrende indsigt i et særligt barns …•	Beslægtede forfatterskaber•	(Kapitel i Holst (børn og unge), Kamilla Hega)•	… og kronologien. Navnlig forfattere som Peter Mouritzen, Bent Haller og Louis Jensen har beriget børnebogslitteraturen med …•	Englens spor•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… Englens spor Døden er altid nærværende i Bent Hallers bøger. I ”Englens spor” (1988) erfarer …•	Mest for unge•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… der især hører ungdomsbogens univers til. I 1982 skrev Bent Haller ”Balladen om Janne og Valde” . I 1990 kom …•	Man smider da ikke børn i skraldespanden•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… Man smider da ikke børn i skraldespanden En del af Bent Hallers bøger kredser om fremtiden og om de forhold, … en rå og afstumpet verden uden for deres lille paradis. Haller arbejder videre med temaet fra ”Man smider da ikke …•	Bangsbostrand•	(Kapitel i Haller, Bent)•	… Måske allermest i Digterpjalten (1991), der nok blev Bent Hallers folkelige gennembrud. Den er kommet i flere … livets op- og nedture. Med romanen Sinkeklassen (2002) er Bent Haller landet i hjemstavnen igen. Kun han kan slippe godt fra …•	Beslægtede forfatterskaber•	(Kapitel i Kyed Knudsen, Line)•	… det hos blandt andet Hanne Vibeke Holst, Bjarne Reuter og Bent Haller. Line Kyed Knudsens realistiske romanserier for piger …•	Sammenspillet mellem tekst og illustration•	(Kapitel i Mathiassen, Jørn)•	… på modspil til en tekst er blyantstegningerne til Bent Hallers Våbenlegen. Denne socialrealistiske fantasi …•	Kan du sovse en vovse?•	(Kapitel i Thau-Jensen, Cato)•	… man bedt Cato Thau-Jensen om at illustrere en historie af Bent Haller: Lidt har også ret , der handler om en stakkels og … noget rigtigt, rigtigt stort moderen gjorde?, spørger Bent Haller, og Cato Thau-Jensen svarer med nogle bevægende …•	Beslægtede forfatterskaber•	(Kapitel i Snorri Sturluson)•	… tro på Odin og Tor er også et element i flere af Bent Hallers bøger. Eksempelvis i ungdomsbogen …•	Hegnet•	(Kapitel i Haller (børn og unge), Bent)•	… Hegnet I 2017 udgav Bent Haller den illustrerede børnebog ”Hegnet. Historien om …•	Den nordiske oldtid, den norrøne digtning og vikingetiden•	(Kapitel i Perioder)•	… af oldtiden og vikingetiden: Adam Oehlenschläger Bent Haller Lars-Henrik Olsen Malene Sølvsten N.F.S. Grundtvig …•	Bibliografi•	(Kilde i Haller, Bent)•	… Bibliografi Bøger for voksne Haller, Bent: Sprækker. 1982. Roman. bibliotek.dk Haller, Bent: Gud er blevet ædt af kannibaler. 1983. Digte. …•	Bibliografi•	(Kilde i Haller (børn og unge), Bent)•	… Bibliografi Bøger for børn og unge Haller, Bent: Katamaranen. Borgen, 1976. bibliotek.dk Haller, Bent: Sabotage. Borgen, 1977. bibliotek.dk Haller, Bent: …•	Om forfatterskabet•	(Kilde i Haller (børn og unge), Bent)•	… 1986 (81.67) Side 76-86. bibliotek.dk Boas Pedersen, Erik: Bent Haller. 1993 (99.4 Haller, Bent). bibliotek.dk Larsen, Steffen: Vilde veje. 1995 (81.67) …•	Bibliografi•	(Kilde i Mathiassen, Jørn)•	… Garnov, Iris: Sommerøen. 1983 (bi) bibliotek.dk Haller, Bent: Våbenlegen. 1983 bibliotek.dk Hansen, Hans: …•	Bibliografi•	(Kilde i Ranheimsæter, Jon)•	… Garff, Synne: Græskarbanden. 2002 bibliotek.dk Haller, Bent: Nisse von Gårdbo's kalender. 3. udgave. 2002 …•	Bibliografi•	(Kilde i Thaulov, Pia)•	… Thaulov, Pia: Lille Kong Magnus. 1993 (bi) bibliotek.dk Haller, Bent: Pyramidens hemmelighed. 1994 (bi) bibliotek.dk Thaulov, …•	Bibliografi•	(Kilde i Thau-Jensen, Cato)•	… en vovse? - Remserim og Billeder. 1997 (bi) bibliotek.dk Haller, Bent: ’Lidt har også ret’. 1998 I: Nye gode Historier, …•	Bibliografi•	(Kilde i Bregnhøi, Rasmus)•	… forunderlige rejse. 2008. Billedbog. bibliotek.dk Haller, Bent: 13 opskrifter på tørre tæsk. 2008. …•	Bibliografi•	(Kilde i Brøgger, Lilian)•	… allerbedste onkel. Høst & Søn, 2004. bibliotek.dk Haller, Bent: Hr. Vest og hr. Kat. Høst, 2004. bibliotek.dk Iversen, …   BENT HALLER

# data[].attributes.body
han synes af at tale om bøgerne som der er udgivet er som om at blive trukket tilbage, for når den er blevet  udgivet er han allerede i gang med, 3 andre ting
'

# data[].attributes.headline
Han taler ikke rigtig om selve bøgerne, han sagde ” at tale om en bog, der er allerede blevet udgivet, er som om at blive trukket tilbage.

# data[].attributes.subject
Han taler ikke rigtig om selve bøgerne, han sagde ” at tale om en bog, der er allerede blevet udgivet, er som om at blive trukket tilbage.

# data[].attributes.headline
1, Bent haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn  2, Han blev født den 5,juni 1946

# data[].attributes.subject
1, Bent haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn  2, Han blev født den 5,juni 1946

# data[].attributes.headline
Han kom hele tiden til at tænke på Gylte … og ligesom dengang han havde mistet lydkontakten med sin mor, undrede han sig over, at bølgerne stadig kunne rulle, at vinden kunne hyle, som om intet var sket. Nej, tænkte han, jeg vil ikke tænke på det. Han ville drømme/ om kaskelotterne/ om stjernernes lys/ hemmeligheden/ sangene. Han gled op i bølgerne for at overgive sig til søvnen. Meget ensom og meget træt. ”Kaskelotternes sang”, s. 85.

# data[].attributes.subject
Han kom hele tiden til at tænke på Gylte … og ligesom dengang han havde mistet lydkontakten med sin mor, undrede han sig over, at bølgerne stadig kunne rulle, at vinden kunne hyle, som om intet var sket. Nej, tænkte han, jeg vil ikke tænke på det. Han ville drømme/ om kaskelotterne/ om stjernernes lys/ hemmeligheden/ sangene. Han gled op i bølgerne for at overgive sig til søvnen. Meget ensom og meget træt. ”Kaskelotternes sang”, s. 85.

# data[].attributes.body
Han beskriver flere steder i signe indadvendt og drømmende

# data[].attributes.body
Mirjana

# data[].attributes.body
Han taler ikke rigtig om selve bøgerne, han sagde ” at tale om en bog, der er allerede blevet udgivet, er som om at blive trukket tilbage
.

# data[].attributes.headline
1.	Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946.2.	Han blev uddannet som maler og grafiker på det Jyske Kunstakademi.3.	Bent og Alice Haller er gift og har fire børn.4.	De boede mange år i Thisted, hvor Haller skrev den lokale avis.5.	 Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne.  

# data[].attributes.subject
1.	Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946.2.	Han blev uddannet som maler og grafiker på det Jyske Kunstakademi.3.	Bent og Alice Haller er gift og har fire børn.4.	De boede mange år i Thisted, hvor Haller skrev den lokale avis.5.	 Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne.  

# data[].attributes.body
haløøjjjj!!!!!!!!!!!!!!!!1. Bent haller er født i bangsbostrand ved Frederikshavn d. 5. juni. 1946

2. han har udannet sig som maler og grafiker på det jyske kunstakademi, han har også læst ved universitetet i Aarhus.

3. Bent og Alice haller er gift og har 4. børn..

# data[].attributes.body
Han læst også ved et andet universtiet i Århus, men ingen af delene blev færdig, så han begyndte at skrive i stedet for

# data[].attributes.body
har altid gang i mange ting
gift med Alice
boede i thisted
har fire børn.

# data[].attributes.headline
Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946.

# data[].attributes.subject
Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946.

# data[].attributes.body
Bent Haller er i dag 72 år gammel.

# data[].attributes.body
Han skulle arbejde på skibsværftet, men så begyndte han at uddanne sig til maler og grafiker i Det jyske Kunstakademi

# data[].attributes.body
Han skulle have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn som alle andre, Men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi

# data[].attributes.headline
BaggrundCitat:”Han kom hele tiden til at tænke på Gylte … og ligesom dengang han havde mistet lydkontakten med sin mor, undrede han sig over, at bølgerne stadig kunne rulle, at vinden kunne hyle, som om intet var sket. Nej, tænkte han, jeg vil ikke tænke på det. Han ville drømme/ om kaskelotterne/ om stjernernes lys/ hemmeligheden/ sangene. Han gled op i bølgerne for at overgive sig til søvnen. Meget ensom og meget træt. ”Kaskelotternes sang”, s. 85.Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.    Kaskelotternes sang”Efter et stykke tid med jævn god fart lagde han sig til at sove og lyttede til regnens gnitren. Det føltes godt i hans sår. Han syntes et øjeblik, at han kunne høre nogle hvaler springe. Men det var en drøm … det gamle billede af hvalerne, der tumler sig i det månebeskinnede hav.””Kaskelotternes sang”, s. 120.I 1981 udkom ”Kaskelotternes sang”, der er en af Bent Hallers mest vellykkede og populære bøger. Det er en smuk og velskrevet bog, der er rørende, fuld af lune og fantasi, selv om den handler om hvaler, der jages af spækhuggere, hvalfangere og ikke mindst trues af menneskenes grådighed. Truslen om overfiskning og forurening er reel nok, men det er sammenhold og venskab også.Samme tema som i ”Kaskelotternes sang” slås an i ”Blåfolket” (1986), hvor jorden er ødelagt af forurening, og hvor det lille blåfolk lever under jordens overflade på flugt fra rotter og andre grimme væsener. Takket være den lille Strit og den kejtede Stumme lykkes det en lille gruppe overlevende at slippe op til jordens overflade, hvor de mødes af lyset og håbet om en ny fremtid.I ”Fredsaberne” (1981) fortæller Bent Haller om, hvordan krige kan opstå, og om hvordan magten korrumperer. Forholdene kan også her hurtigt overføres fra dyr til mennesker. Ofte går det ud over de fredelige og rolige individer, men de er selv lidt skyld i, at det går som det går.   Man smider da ikke børn i skraldespandenEn del af Bent Hallers bøger kredser om fremtiden og om de forhold, børn kan komme til at leve under, hvis vi ikke passer på jorden. Der er vitterlig ikke meget håb at hente i ”Man smider da ikke børn i skraldespanden” (1984). Her skildres en barsk fremtidsversion af et Danmark i forfald, hvor omstrejfere og glubske hunde udgør en konstant fare for de få beboere i øde boligområder. To børn hutler sig igennem og finder en baby i en skraldespand, som de prøver at holde liv i. Viktoria kalder de barnet. Opgaven vokser dem over hovedet, og de ender med at overlade hende til et tilfældigt par de møder – måske hendes forældre.”Man smider da ikke børn i skraldespanden” følges op af ”En grøn plet i himlen” (1987), hvor Victoria (nu skrives hendes navn med c) er stukket af hjemmefra. Sammen med David prøver hun at skabe sig et fristed og noget, der ligner en fremtid, på toppen af en forladt bygning. De får skabt en grøn plet, hvor der efterhånden kommer planter, fugle og dyr. Det grønne symboliserer i høj grad håbet. Victoria er gravid, formentlig misbrugt af sin stedfar, men selv om barnet er et resultat af et overgreb, symboliserer det fremtiden. Det optimistiske i tonen, der støttes af børnenes ømhed og livsglæde, har hårde odds imod sig i form af en rå og afstumpet verden uden for deres lille paradis.Haller arbejder videre med temaet fra ”Man smider da ikke børn i skraldespanden” og ”En grøn plet i himlen”, da han i ”Forbudt for børn” (1989), fortæller historien om to børn, der får nok af livet i parcelhuset. Det er et kvælende overbeskyttet liv, som Frederik og lillesøsteren Margrete forlader. De drager ud i verden og oplever sult, krig, flykapring og flygtningelejre. Det er en anden form for fattigdom, de møder, men de vælger livets uforudsigelighed i stedet for den åndelige fattigdom og ligegyldighed, deres liv i parcelhuset var bygget på. En barsk anklage mod samfundsudviklingen og ikke mindst mod forældrenes omklamrende omsorg. Spørgsmålet er, om børnene overhovedet kan vende tilbage til den lilleputverden, de forlod, og hvor virkeligheden var ”forbudt for børn” ligesom på fjernsynet.   Englens sporDøden er altid nærværende i Bent Hallers bøger. I ”Englens spor” (1988) erfarer Just, at det er svært at leve videre uden Rebecca. Livet giver ingen mening, mørket er sort og farligt, og kroppen gør knuder. I en drøm møder Just Rebecca igen, og sammen rejser de igennem sorgens univers, så Just kan få bearbejdet sin sorg og komme videre. Der er store følelser på spil.Det er der også i ”Neondrengens profeti”, der udkom i 1993, hvor en gipsengel står og vakler på Saras reol. Sara skubber den i sikkerhed, mens hun tænker på sin drøm om neondrengen, der bringer bud om, at hun skal føde en søn. Den 10-årige pige føder vitterlig en søn, som hun kalder Sølnvan (=Navnløs). Den lille fyr spreder næstekærlighed, fred og livsglæde omkring sig blandt de narkomaner, pushere, alkoholikere og plattenslagere, der befolker storbyens slum. Der er undervejs mange henvisninger til Bibelen, og Sølnvan er en slags Jesus-skikkelse, der til sidst må dø for måske at genopstå. Det rå samfund er for en kort bemærkning præget af hans indflydelse, og en næsten paradisisk tilstand hersker.   Silke – en forvandlingshistorieLængslen er en rød tråd i Bent Hallers forfatterskab. Det kan være ønsket om at leve rigtigt, at finde sig selv, at ændre på omgivelserne eller at være i fred.I ”Silke – en forvandlingshistorie” (1991) længes Silke uendeligt efter havet. Hun lider af allergi og har en voldsom kløe over hele kroppen. Kun én ting hjælper hende, nemlig vand, og snart er vandpytter, badekar og svømmehal ikke nok. Da Silke endelig oplever det store hav, svømmer hun længere og længere ud og bliver til sidst til en havfrue og finder svaret på sin længsel. Hendes forvandlingshistorie er samtidig en udviklingshistorie om at komme overens med sig selv, selv om det gør ondt.   Mig littel ponniI ”Mig littel ponni” fra 1994 er hestene og ponyerne godt trætte af pigernes pylren om dem. Altid strigler og børster de hestene og pludrer om ridelærere, halm og konkurrencer. Hestene vil væk fra al den omsorg. De længes kort og godt efter friheden i form af andre græsgange og galop over store vidder, og en nat lykkes det for en lille gruppe at slippe væk fra den lune stald. I starten er de forsigtige og går lidt på må og få, og først da den mindste og stædigste pony overtager føringen, finder de friheden. Men i friheden er der koldt, og maden smager ikke nær så godt som hjemme i stalden. Ikke alle egner sig til livet i friheden, og de fleste vender da også mulen hjemad igen – ganske frivilligt. Bent Haller viser her, at han med et blink i øjet kan se den samme sag fra flere sider.Sammen med Alice Haller har Bent Haller skrevet en fornøjelig serie om tvillingerne Mette og Marie. Der er foreløbig kommet fem bind i serien, som alle udkom mellem 1994 og 1996 og begynder med bogen ”Hvem gider heste?”, hvor Mette og Marie keder sig på en ferie i Sverige og derfor slæbes med på en rideskole af deres far. Marie kan ikke lade være med at kysse krikken, og så får de jo ikke lagt sadlen på de små ponyer, men det lærer de i løbet af de næste bøger.Det er vitterlig ”kærlighed ved første hest”, det drejer sig om. Problemet er bare, at heste, rideskole og ridelejre koster penge, og far og mor har ikke mange af dem. Serien om Mette og Marie indeholder udover ”Hvem gider heste?” også ”Lige ved og hesten”, ”Hyp, alle mine heste” og ”Alle disse hestekræfter” og er letlæste. Haller har en god fornemmelse for småpigers længsel efter heste og ikke mindst deres stædighed for at opnå, hvad de har sat sig i hovedet. Samtidig viser han, at det kan lade sig gøre at skrive letlæste bøger af høj kvalitet, både hvad angår sprog og indhold.   Mest for ungeKammerater og kærlighed er noget, der især hører ungdomsbogens univers til. I 1982 skrev Bent Haller ”Balladen om Janne og Valde”. I 1990 kom ”Hjertebogen”, hvor Johan og Frederik tager på charterferie til Dolomitterne. Det går over stok og sten i den gamle bus, og i Johans dagbog blander virkeligheden sig med fantasi og ønsketænkning. Sommerferiens lette stemning får dog et skud for boven undervejs.I ”Kærligheden at føle” (1992) er det Ruben, der drager ud i sommer-Europa for at møde pigerne. Han spejler sig i pigerne, men glemmer følelserne, der skal til, for at kærligheden kan give resultat. Til sidst går det galt, og på et hospital i Barcelona ligger han til sidst og spekulerer over, hvorfor det gik, som det gik. Det er svært at finde ud af det med kærligheden, og endnu sværere at finde ud af, hvem man selv er.I ”Det glade vanvid” (1994) går turen for den unge hovedperson Thorkild til Paris, hvor han boltrer sig i den løsslupne 1968’er stemning, mens han læser den franske filosof Jean-Paul Sartre og oplever sanselig kærlighed med Selene. Kærligheden er i bogstaveligste forstand ikke til at styre, og ofte udarter det sig til det rene vanvid.   Tossernes kærlighedI ”Tossernes kærlighed” (1997) drejer det sig også om kærligheden. Benjamin bliver forelsket i naboens Sabina, og han har svært ved at forstå, hvad folk mener, når de siger, at han er ramt af ”Amors pil”. Det må være en rigtig pil, det drejer sig om. Han går helt bogstaveligt ”gennem ild og vand” for at vise sin kærlighed, og ligeledes når det drejer sig om ”kærlighed og kildevand” og ”helten på den hvide hest” sætter Benjamin reel handling bag ord.Ordene er de klicheer om kærligheden, som især hans søster er leveringsdygtig i. Problemet er bare, at Benjamin er autist, og derfor tager ordene for pålydende. Omverdenens reaktioner er til at forudse, og for Benjamin bliver kærligheden både en smertelig og udviklende oplevelse. Han må erkende, at han er anderledes, og at hans kærlighed ikke bliver gengældt. Bent Haller giver en glimrende indsigt i et særligt barns forståelsesverden, og for læseren bliver Benjamin en bro mellem det normale og det anderledes.   Brage Kongesøns saga”Et brag af en bog – Mesterligt fortalt – Et fremragende tidsbillede – Hallers sprog er fantastisk ...” er blot nogle af de flotte ord, anmelderne fandt frem, da ”Brage Kongesøns saga” udkom i 1993. Det er kimbrernes og teutonernes store togt mod romerne, som Bent Haller tager fat på. Et stykke Danmarkshistorie fra en fjern oldtid, hvor kongesønnen Brage på den lange rejse fra Jylland til Rom bliver vidne til, at guderne forlader hans folk, som til sidst udslettes, og Brage selv bliver solgt som slave.Hos Homer lærer Brage at tegne og skrive, og langsomt kan han sætte ord på sit folks historie. Han vender tilbage til Norden for at fortælle, hvad der skete på det lange togt. Brage bliver bindeleddet mellem fortid og nutid, for uden kendskab til historien kan man ikke forholde sig til nutiden. ”Brage Kongesøns saga” er Danmarkshistorie for fuld udblæsning med drama, lærdom og god underholdning.   Lille LuciferDa Bent Haller nu med ”Brage Kongesøns saga” var kommet godt i gang med Danmarkshistorien, fortsatte han med ”Lille Lucifer” (1996), der har drengen Ludvig som hovedperson. Ludvig kaldes også Lucifer og viser sig at være både djævel og engel. Lucifer/Ludvig begiver sig ud på en Danmarksrejse, som går geografisk gennem landet, og hvor fortidens og sagntidens kendte og ukendte personer deltager i de enkelte kapitler. Da Danmark trues af onde kræfter, må alle gode kræfter kaldes til hjælp.Kapitlerne er fulde af kampen mellem det gode og det onde. Virkeligheden blandes med historie. Nutid med fortid. Lucifer er somme tider mere djævel end engel, og hvis ikke pigen Liv kom ham til undsætning og fulgte med ham på den dramatiske tur, var det ikke godt at sige, hvordan det var gået med Lucifer – og med Danmark. Bent Hallers Lille Lucifer er overdådig i sin idérigdom, og man er ganske forpustet, når man er ved vejs ende.   KrybskyttenBent Haller har skrevet 

# data[].attributes.subject
BaggrundCitat:”Han kom hele tiden til at tænke på Gylte … og ligesom dengang han havde mistet lydkontakten med sin mor, undrede han sig over, at bølgerne stadig kunne rulle, at vinden kunne hyle, som om intet var sket. Nej, tænkte han, jeg vil ikke tænke på det. Han ville drømme/ om kaskelotterne/ om stjernernes lys/ hemmeligheden/ sangene. Han gled op i bølgerne for at overgive sig til søvnen. Meget ensom og meget træt. ”Kaskelotternes sang”, s. 85.Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946. Han skulle egentlig som alle andre have arbejdet på skibsværftet i Frederikshavn, men han begyndte i stedet at uddanne sig som maler og grafiker på Det Jyske Kunstakademi, og han har også læst ved universitetet i Aarhus. Ingen af delene blev gjort helt færdige, og i stedet begyndte han at skrive.Haller beskriver flere steder sig selv som indadvendt og drømmende. Han er ikke glad for store forsamlinger og optræder kun sjældent i medierne. ”Det er selve processen, der er vigtig. Sådan er det også lidt med bøgerne. Derfor holder jeg aldrig foredrag. Jeg gider ikke snakke om dem [bøgerne, red.], de interesserer mig ikke. Når de udkommer, er jeg i gang med tre andre ting. At skulle tale om en bog, der er udkommet, er som at blive trukket tilbage, i forhold til der hvor jeg er nu,” siger han i et interview med Information (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). De mere end 100 bøger, hans forfatterskab rummer, er måske netop produktet af denne isolerede tilværelse. Som han selv siger: ”Jeg kender kolleger, der oplever, at når de har skrevet en bog, så er brønden tømt, så skal den fyldes op igen. Det er vist meget almindeligt. Så kan man være menneske i pauserne, være social, være tilstede. Men det skvulper hele tiden over i mig.” (Trisse Gejl: Jeg er en vulkan i udbrud. Information, 2009-05-22). I erindringsbogen ”Det man husker” (2015) fortæller han om et liv, hvor kun få har fået lov at komme helt indenfor, om konen Alice og vennen Uffe, som han ikke længere ser.Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen. De boede i mange år sammen i Thisted, hvor Haller også skrev fast i den lokale avis. Ironisk nok var det i Thisted, hans bøger i 1970'erne fik en ublid medfart af presse og politikere, og det var herfra, en debat om Bent Hallers bøger, og hvad børnebøger måtte – eller snarere ikke måtte – indeholde, bredte sig til det ganske land. Børnene er voksne nu, og Alice og Bent er flyttet til Hasseris i Ålborg.   KatamaranenBent Hallers romandebut kom med ”Katamaranen” i 1976, da han vandt forlaget Borgens børne- og ungdomsbogskonkurrence. Bent Haller boede i slutningen af 1970’erne i et stort betonbyggeri i Aalborg og beskrev livet i betonslummen som både voldeligt og afstumpet, og for bogens to hovedpersoner nytter det ikke meget at flygte på en katamaran for at søge efter et bedre eller i hvert fald et anderledes liv.Den ubarmhjertige afdækning af velfærdssamfundets skyggeside blev fulgt op i ”Sabotage” (1977), hvor nogle unge udvikler sig fra fredelige demonstranter og protestgrupper til bypartisaner, der bruger vold for at nå et politisk mål. Så var der lagt i kakkelovnen til Bent Haller. En heftig debat og en følelsesladet offentlig diskussion udsprang fra disse to bøger, ikke mindst da de blev forvist fra Thisted Biblioteks børneafdelinger, og adskillige politikere ønskede dem hen, hvor peberet gror.    Kaskelotternes sang”Efter et stykke tid med jævn god fart lagde han sig til at sove og lyttede til regnens gnitren. Det føltes godt i hans sår. Han syntes et øjeblik, at han kunne høre nogle hvaler springe. Men det var en drøm … det gamle billede af hvalerne, der tumler sig i det månebeskinnede hav.””Kaskelotternes sang”, s. 120.I 1981 udkom ”Kaskelotternes sang”, der er en af Bent Hallers mest vellykkede og populære bøger. Det er en smuk og velskrevet bog, der er rørende, fuld af lune og fantasi, selv om den handler om hvaler, der jages af spækhuggere, hvalfangere og ikke mindst trues af menneskenes grådighed. Truslen om overfiskning og forurening er reel nok, men det er sammenhold og venskab også.Samme tema som i ”Kaskelotternes sang” slås an i ”Blåfolket” (1986), hvor jorden er ødelagt af forurening, og hvor det lille blåfolk lever under jordens overflade på flugt fra rotter og andre grimme væsener. Takket være den lille Strit og den kejtede Stumme lykkes det en lille gruppe overlevende at slippe op til jordens overflade, hvor de mødes af lyset og håbet om en ny fremtid.I ”Fredsaberne” (1981) fortæller Bent Haller om, hvordan krige kan opstå, og om hvordan magten korrumperer. Forholdene kan også her hurtigt overføres fra dyr til mennesker. Ofte går det ud over de fredelige og rolige individer, men de er selv lidt skyld i, at det går som det går.   Man smider da ikke børn i skraldespandenEn del af Bent Hallers bøger kredser om fremtiden og om de forhold, børn kan komme til at leve under, hvis vi ikke passer på jorden. Der er vitterlig ikke meget håb at hente i ”Man smider da ikke børn i skraldespanden” (1984). Her skildres en barsk fremtidsversion af et Danmark i forfald, hvor omstrejfere og glubske hunde udgør en konstant fare for de få beboere i øde boligområder. To børn hutler sig igennem og finder en baby i en skraldespand, som de prøver at holde liv i. Viktoria kalder de barnet. Opgaven vokser dem over hovedet, og de ender med at overlade hende til et tilfældigt par de møder – måske hendes forældre.”Man smider da ikke børn i skraldespanden” følges op af ”En grøn plet i himlen” (1987), hvor Victoria (nu skrives hendes navn med c) er stukket af hjemmefra. Sammen med David prøver hun at skabe sig et fristed og noget, der ligner en fremtid, på toppen af en forladt bygning. De får skabt en grøn plet, hvor der efterhånden kommer planter, fugle og dyr. Det grønne symboliserer i høj grad håbet. Victoria er gravid, formentlig misbrugt af sin stedfar, men selv om barnet er et resultat af et overgreb, symboliserer det fremtiden. Det optimistiske i tonen, der støttes af børnenes ømhed og livsglæde, har hårde odds imod sig i form af en rå og afstumpet verden uden for deres lille paradis.Haller arbejder videre med temaet fra ”Man smider da ikke børn i skraldespanden” og ”En grøn plet i himlen”, da han i ”Forbudt for børn” (1989), fortæller historien om to børn, der får nok af livet i parcelhuset. Det er et kvælende overbeskyttet liv, som Frederik og lillesøsteren Margrete forlader. De drager ud i verden og oplever sult, krig, flykapring og flygtningelejre. Det er en anden form for fattigdom, de møder, men de vælger livets uforudsigelighed i stedet for den åndelige fattigdom og ligegyldighed, deres liv i parcelhuset var bygget på. En barsk anklage mod samfundsudviklingen og ikke mindst mod forældrenes omklamrende omsorg. Spørgsmålet er, om børnene overhovedet kan vende tilbage til den lilleputverden, de forlod, og hvor virkeligheden var ”forbudt for børn” ligesom på fjernsynet.   Englens sporDøden er altid nærværende i Bent Hallers bøger. I ”Englens spor” (1988) erfarer Just, at det er svært at leve videre uden Rebecca. Livet giver ingen mening, mørket er sort og farligt, og kroppen gør knuder. I en drøm møder Just Rebecca igen, og sammen rejser de igennem sorgens univers, så Just kan få bearbejdet sin sorg og komme videre. Der er store følelser på spil.Det er der også i ”Neondrengens profeti”, der udkom i 1993, hvor en gipsengel står og vakler på Saras reol. Sara skubber den i sikkerhed, mens hun tænker på sin drøm om neondrengen, der bringer bud om, at hun skal føde en søn. Den 10-årige pige føder vitterlig en søn, som hun kalder Sølnvan (=Navnløs). Den lille fyr spreder næstekærlighed, fred og livsglæde omkring sig blandt de narkomaner, pushere, alkoholikere og plattenslagere, der befolker storbyens slum. Der er undervejs mange henvisninger til Bibelen, og Sølnvan er en slags Jesus-skikkelse, der til sidst må dø for måske at genopstå. Det rå samfund er for en kort bemærkning præget af hans indflydelse, og en næsten paradisisk tilstand hersker.   Silke – en forvandlingshistorieLængslen er en rød tråd i Bent Hallers forfatterskab. Det kan være ønsket om at leve rigtigt, at finde sig selv, at ændre på omgivelserne eller at være i fred.I ”Silke – en forvandlingshistorie” (1991) længes Silke uendeligt efter havet. Hun lider af allergi og har en voldsom kløe over hele kroppen. Kun én ting hjælper hende, nemlig vand, og snart er vandpytter, badekar og svømmehal ikke nok. Da Silke endelig oplever det store hav, svømmer hun længere og længere ud og bliver til sidst til en havfrue og finder svaret på sin længsel. Hendes forvandlingshistorie er samtidig en udviklingshistorie om at komme overens med sig selv, selv om det gør ondt.   Mig littel ponniI ”Mig littel ponni” fra 1994 er hestene og ponyerne godt trætte af pigernes pylren om dem. Altid strigler og børster de hestene og pludrer om ridelærere, halm og konkurrencer. Hestene vil væk fra al den omsorg. De længes kort og godt efter friheden i form af andre græsgange og galop over store vidder, og en nat lykkes det for en lille gruppe at slippe væk fra den lune stald. I starten er de forsigtige og går lidt på må og få, og først da den mindste og stædigste pony overtager føringen, finder de friheden. Men i friheden er der koldt, og maden smager ikke nær så godt som hjemme i stalden. Ikke alle egner sig til livet i friheden, og de fleste vender da også mulen hjemad igen – ganske frivilligt. Bent Haller viser her, at han med et blink i øjet kan se den samme sag fra flere sider.Sammen med Alice Haller har Bent Haller skrevet en fornøjelig serie om tvillingerne Mette og Marie. Der er foreløbig kommet fem bind i serien, som alle udkom mellem 1994 og 1996 og begynder med bogen ”Hvem gider heste?”, hvor Mette og Marie keder sig på en ferie i Sverige og derfor slæbes med på en rideskole af deres far. Marie kan ikke lade være med at kysse krikken, og så får de jo ikke lagt sadlen på de små ponyer, men det lærer de i løbet af de næste bøger.Det er vitterlig ”kærlighed ved første hest”, det drejer sig om. Problemet er bare, at heste, rideskole og ridelejre koster penge, og far og mor har ikke mange af dem. Serien om Mette og Marie indeholder udover ”Hvem gider heste?” også ”Lige ved og hesten”, ”Hyp, alle mine heste” og ”Alle disse hestekræfter” og er letlæste. Haller har en god fornemmelse for småpigers længsel efter heste og ikke mindst deres stædighed for at opnå, hvad de har sat sig i hovedet. Samtidig viser han, at det kan lade sig gøre at skrive letlæste bøger af høj kvalitet, både hvad angår sprog og indhold.   Mest for ungeKammerater og kærlighed er noget, der især hører ungdomsbogens univers til. I 1982 skrev Bent Haller ”Balladen om Janne og Valde”. I 1990 kom ”Hjertebogen”, hvor Johan og Frederik tager på charterferie til Dolomitterne. Det går over stok og sten i den gamle bus, og i Johans dagbog blander virkeligheden sig med fantasi og ønsketænkning. Sommerferiens lette stemning får dog et skud for boven undervejs.I ”Kærligheden at føle” (1992) er det Ruben, der drager ud i sommer-Europa for at møde pigerne. Han spejler sig i pigerne, men glemmer følelserne, der skal til, for at kærligheden kan give resultat. Til sidst går det galt, og på et hospital i Barcelona ligger han til sidst og spekulerer over, hvorfor det gik, som det gik. Det er svært at finde ud af det med kærligheden, og endnu sværere at finde ud af, hvem man selv er.I ”Det glade vanvid” (1994) går turen for den unge hovedperson Thorkild til Paris, hvor han boltrer sig i den løsslupne 1968’er stemning, mens han læser den franske filosof Jean-Paul Sartre og oplever sanselig kærlighed med Selene. Kærligheden er i bogstaveligste forstand ikke til at styre, og ofte udarter det sig til det rene vanvid.   Tossernes kærlighedI ”Tossernes kærlighed” (1997) drejer det sig også om kærligheden. Benjamin bliver forelsket i naboens Sabina, og han har svært ved at forstå, hvad folk mener, når de siger, at han er ramt af ”Amors pil”. Det må være en rigtig pil, det drejer sig om. Han går helt bogstaveligt ”gennem ild og vand” for at vise sin kærlighed, og ligeledes når det drejer sig om ”kærlighed og kildevand” og ”helten på den hvide hest” sætter Benjamin reel handling bag ord.Ordene er de klicheer om kærligheden, som især hans søster er leveringsdygtig i. Problemet er bare, at Benjamin er autist, og derfor tager ordene for pålydende. Omverdenens reaktioner er til at forudse, og for Benjamin bliver kærligheden både en smertelig og udviklende oplevelse. Han må erkende, at han er anderledes, og at hans kærlighed ikke bliver gengældt. Bent Haller giver en glimrende indsigt i et særligt barns forståelsesverden, og for læseren bliver Benjamin en bro mellem det normale og det anderledes.   Brage Kongesøns saga”Et brag af en bog – Mesterligt fortalt – Et fremragende tidsbillede – Hallers sprog er fantastisk ...” er blot nogle af de flotte ord, anmelderne fandt frem, da ”Brage Kongesøns saga” udkom i 1993. Det er kimbrernes og teutonernes store togt mod romerne, som Bent Haller tager fat på. Et stykke Danmarkshistorie fra en fjern oldtid, hvor kongesønnen Brage på den lange rejse fra Jylland til Rom bliver vidne til, at guderne forlader hans folk, som til sidst udslettes, og Brage selv bliver solgt som slave.Hos Homer lærer Brage at tegne og skrive, og langsomt kan han sætte ord på sit folks historie. Han vender tilbage til Norden for at fortælle, hvad der skete på det lange togt. Brage bliver bindeleddet mellem fortid og nutid, for uden kendskab til historien kan man ikke forholde sig til nutiden. ”Brage Kongesøns saga” er Danmarkshistorie for fuld udblæsning med drama, lærdom og god underholdning.   Lille LuciferDa Bent Haller nu med ”Brage Kongesøns saga” var kommet godt i gang med Danmarkshistorien, fortsatte han med ”Lille Lucifer” (1996), der har drengen Ludvig som hovedperson. Ludvig kaldes også Lucifer og viser sig at være både djævel og engel. Lucifer/Ludvig begiver sig ud på en Danmarksrejse, som går geografisk gennem landet, og hvor fortidens og sagntidens kendte og ukendte personer deltager i de enkelte kapitler. Da Danmark trues af onde kræfter, må alle gode kræfter kaldes til hjælp.Kapitlerne er fulde af kampen mellem det gode og det onde. Virkeligheden blandes med historie. Nutid med fortid. Lucifer er somme tider mere djævel end engel, og hvis ikke pigen Liv kom ham til undsætning og fulgte med ham på den dramatiske tur, var det ikke godt at sige, hvordan det var gået med Lucifer – og med Danmark. Bent Hallers Lille Lucifer er overdådig i sin idérigdom, og man er ganske forpustet, når man er ved vejs ende.   KrybskyttenBent Haller har skrevet 

# data[].attributes.headline
BENT HALLERHan blev født i Bangsbostrand den 5 juniI 1981 udkom kaskelotternes sang det er en af bent hallers mest populære bøgerHan elsker at skrive bøgerBent Haller har skrevet mange noveller, og en del af dem er samlet i   lavet af noah

# data[].attributes.subject
BENT HALLERHan blev født i Bangsbostrand den 5 juniI 1981 udkom kaskelotternes sang det er en af bent hallers mest populære bøgerHan elsker at skrive bøgerBent Haller har skrevet mange noveller, og en del af dem er samlet i   lavet af noah

# data[].attributes.body
Bent var født i Bangsbostrand ved Frederikshavn 5. juni 1946

# data[].attributes.body
Han er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn.

Han skulle have arbejdet på skibsværftet.

Han uddannede sig som maler og grafiker.

Han er ikke glad for store forsamlinger.

Han har skrevet mere end 100 bøger.

# data[].attributes.headline
Han er født i bangsbostrand den 5 juni 1946

# data[].attributes.subject
Han er født i bangsbostrand den 5 juni 1946

# data[].attributes.headline
Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn.Bent Haller beskriver flere steder om sig selv.Bent Haller skulle faktisk være skibsværftet men begyndte at uddanne sig til maler og grafiker.Bent Haller holder aldrig fordrage fordi det er vigter at skrive bøger.Bent Haller har skrevet 100 bøger.

# data[].attributes.subject
Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn.Bent Haller beskriver flere steder om sig selv.Bent Haller skulle faktisk være skibsværftet men begyndte at uddanne sig til maler og grafiker.Bent Haller holder aldrig fordrage fordi det er vigter at skrive bøger.Bent Haller har skrevet 100 bøger.

# data[].attributes.body
lavet af tobias

# data[].attributes.body
Bent Haller er født i Bangsbostrand ved Frederikshavn den 5. juni 1946.

Bent og Alice Haller er gift og har fire børn sammen.

# data[].attributes.body
-          Han var ved at uddanne sig som maler, men han gjorde det ikke færdig.

-          Han begyndte i stedet for på at skrive.

-          Han er meget indadvendt, og han kan ikke lide at optræde for store forsamlinger.

-          Bent og Alice er gift, og har fire børn.

-          De boede i Thisted i mange år, men da børene var blevet voksne er Bent og Alice flyttet til Ålborg.

# data[].attributes.headline
Han er ikke glad for store forsamlinger og derfor gider han ikke at lave foredrag

# data[].attributes.subject
Han er ikke glad for store forsamlinger og derfor gider han ikke at lave foredrag