# data[].attributes.body
1888 saatis õigeusu kirik Kostroma Ipatjevi kloostrist nunn Varvara (Blohhina) kolme õe saatel Virumaale haigeid ravitsema. Aastal 1891 anti luba rajada Pühtitsasse nunnaklooster, mille esimeseks eestseisjaks saigi ema Varvara. Ehituse patroon oli Eestimaa kindralkuberner vürst Sergei Šahhovskoi. Kloostri peakirik ehitati kohta, kus varem oli ehitusjärgus luteri Illuka kirik. Uue kiriku rajamisel kasutati osaliselt Illuka kiriku materjali. See oli esimene Eestisse rajatud õigeusu klooster.

Kloostri hooned on püstitatud tervikut silmas pidades: nunnade elumajad, talvekirik-söögimaja, haigla, Jumalaema Uinumise peakirik, värava kellatorn, kool ja võõrastemaja. Kloostriaias kasvab tamm tüveümbermõõduga 4,3 meetrit. See on usklike hulgas püha puu.

Kloostri tähtsaim ehitis on Moskva-Jaroslavli koolkonna sakraalehitisi jäljendav viiekupliline Jumalaema Uinumise (Uspenski) peakirik, mis ehitati aastatel 1908–1910. Selle arhitekt oli Aleksander Poleštšuk. Kolmelöövilises kirikus on kolm altarit, rikkalik männipuust nikerdatud ikonostaas ja haruldasi seinamaalinguid. Seal on ruumi 1200 inimesele.

Aastail 1917–1923 oli klooster evakueeritud Rostovisse Jaroslavli kubermangus, Vabadussõjaajal oli kloostri hoonetes tüüfusehaigla. Pärast Eesti iseseisvumist konfiskeeris Eesti valitsus 1919 enamiku kloostri maadest ja allutas selle Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikule, mis ei allunud alates 1923. aastast Moskvale.

Teise maailmasõja ajal möödus rindejoon kirikust kõigest mõne kilomeetri kauguselt ja sakslased asutasid kloostri lähedale Kuremäe koonduslaagri.

# data[].attributes.body
Õigeusuliste legendi järgi nägid karjased 16. sajandil Kuremäel jumalaema ilmutust ja leidsid hiljem iidse tamme alt õigeusu ikooni. Peeter Kaldur on avaldanud arvamust, et tegu oli vadjalaste järglaste metsakabeli jäänustega. Sest ajast hakati mäge kutsuma teise nimega: Pühitsa ehk pühitsetud koht.

# data[].attributes.body
Kloostri esiehituseks oli selle jalamil puust kabel, mis 1876. a. asendati uuega. Selle kõrvale ehitati 1881. a. väike puust kirik, mis 1885. a. sai kihelkonnakirikuks (nüüdne Nikolai ja Arseni kirik kloostri kalmistul).

# data[].attributes.body
Laudisega kaetud fassaadiga historitsistlikus stiilis viil- ja kelpkatusega puidust kodakirik, mis paikneb kloostri kalmistu keskosas. Avad paiknevad sümmeetriliselt. Avatäited on puidust. Nelinurkse pikihoone ja kolmetahulise altariruumiga kiriku esifassaadil on kõrge kellatorn, mille all paikneb peasissekäik, mille ees on massiivne varjualune, mille viiluväljal on orv ikooni jaoks. Pikihoone ulatuses nelinurkse kujuga kellatorni ülemine osa on kaheksatahuline, tornikiivri lahendus on historitsistlikus võtmes. Kuuetahuline tambuur paikneb pikihoone altaripoolsel otsaviilul. Nii altariruumi, pikihoone kui tambuuri aknaavad on pikliku kujuga ning ümarkaarse sillusega.