# data[].attributes.body
Una din ultimele fotografii ale lui N. Stănescu

# data[].attributes.body
"Prima barieră pe care am rupt-o a fost aceea a cuvintelor (întelegând că ele sunt materialul poeziei) făcându-mă să mă întorc de la poezia personală, strict legată de cuvinte, la o poezie din ce în ce mai impersonală, deci cu o adresă mai largă." (Nichita Stănescu)

# data[].attributes.body
"Exista un amestec ciudat de forțe în ființa lui Nichita Stănescu: un respect aproape religios pentru poezie și o supunere aproape cinică față de real. [...] Nichita Stănescu reprezintă un mod specific de a fi poet în lumea noastră. E greu să-i afli un model în literatura anterioară." (Eugen Simion)

# data[].attributes.body
Nichita Stănescu a fost considerat de către unii critici literari, precum Alexandru Conțescu și Eugen Simion, un poet de o amplitudine, profunzime și intensitate remarcabilă, făcând parte din categoria foarte rară a inovatorilor lingvistici și poetici.

# data[].attributes.body
Nichita Stănescu este considerat de critica literară și de publicul larg drept unul dintre cei mai importanți scriitori de limba română, pe care el însuși o denumea “dumnezeiesc de frumoasă” .

# data[].attributes.headline
“Îngerul cu o carte în mâini” de Nichita Stănescu

# data[].attributes.subject
“Îngerul cu o carte în mâini” de Nichita Stănescu

# data[].attributes.body
Contrat mitului lui Pygmalion, sculptorul care a făcut statuia Galatèe și s-a rugat pentru ca ea să capete viață, poetul se roagă el însuși de opera sa poetică să-l nască la o viață metaforică, adică să-i aducă o faimă nemuritoare.

# data[].attributes.body
Îţi ştiu toate timpurile, toate mişcările, toate parfumurile
şi umbra ta, şi tăcerile tale, şi sânul tău
ce cutremur au şi ce culoare anume,
şi mersul tău, şi melancolia ta, şi sprâncenele tale,
şi bluza ta, şi inelul tău, şi secunda
şi nu mai am răbdare şi genunchiul mi-l pun în pietre
şi mă rog de tine,
naşte-mă.

(Nichita Stănescu, Către Galateea)

# data[].attributes.headline
Poezia “Către Galateea” de Nichita Stănescu 

# data[].attributes.subject
Poezia “Către Galateea” de Nichita Stănescu 

# data[].attributes.body
Nichita Stănescu a fost laureat al premiului Herder și nominalizat la premiul Nobel (1980).

# data[].attributes.body
“ Eul liric stănescian încearcă să impună un astfel de statut textului liric, în care ordinea cuvintelor se supune legii poeziei, făcând posibil un discurs liber. El se află într-un dialog cu marile modele ale literaturii- Eminescu, Bacovia, Blaga, Shakespeare. “ (N. Vasilovici, Forme ale intertextualității în lirica stănesciană)

# data[].attributes.body
“ Poezia lui Nichita Stănescu aparține, în genere, sferei abstracte a valorilor poetice, fără a-și pierde prin aceasta o spontaneitate reală și, prin urmare, o autenticitate evidentă. “ (Al. Dima, Viziunea cosmică în poezia românească )

# data[].attributes.headline
Opera Stănesciană în contextul literaturii naționale și universale

# data[].attributes.subject
Opera Stănesciană în contextul literaturii naționale și universale

# data[].attributes.body
Nichita Stănescu, în Martie 1974, de ziua lui, a avut o revelație a morții sub forma unui îngrozitor tunel portocaliu.

# data[].attributes.body
Nichita Stănescu a fost căsătorit de trei ori .

# data[].attributes.body
1933-1983

# data[].attributes.body
Nichita Stănescu a fost un poet, scriitor și eseist român, aparținând curentului literar “Neomodernismul”.

# data[].attributes.body
NIchita Stănescu a murit la spital din pricina unei crize hepatice, iar ultimele sale cuvinte au fost : ” respir, Doctore, respir “.