# data[].attributes.attachment_link.description
Created using PowToon -- Free sign up at http://www.powtoon.com/youtube/ -- Create animated videos and animated presentations for free. PowToon is a free tool that allows you to develop cool animated clips and animated presentations for your website, office meeting, sales pitch, nonprofit fundraiser, product launch, video resume, or anything else you could use an animated explainer video.

# data[].attributes.body
Va nàixer el 10 d'octubre de 1830 a Madrid.El seu naixement va provocar problemes dinàstics.
Al poc de temps, a l'octubre de 1833, quan només comptava amb tres anys d'edat, va succeir en el tron d'Espanya a son pare Ferran VII. Amb tretze anys va ser declarada major d'edat. Als 16, es va casar, contra el seu desig, amb el seu cosí Francisco d'Assís, va tindre nou fills.

# data[].attributes.body
Durant el seu regnat es va produir el trànsit d'un estat absolutista a un altre liberal. L'impuls liberal es va iniciar en 1836 després del colp d'Estat dels sergents de La Granja. Es va produir la desamortització de béns de l'Església, la formació d'un Exèrcit capaç de doblegar al carlisme i la institucionalització del règim. Però la mesura més important va ser l'elaboració d'una nova constitució.Adaptada de la Constitució de Cadis de 1812, el resultat final va ser la Constitució (1837) . Entre 1840 i 1843 Esparter va arribar inclús a desplaçar de la regència a la mateixa reina mare, amb una línia de govern clarament autoritària que va provocar el rebuig d'una part del progressisme, la qual cosa va acabar per obrir les portes al conservadorisme.

# data[].attributes.body
En 1867 va contraure matrimoni amb María Victòria del Pozzo della Cisterna. A Espanya, la revolució de setembre de 1868 va provocar l'abdicació i el posterior exili d'Isabel II, la qual cosa va obligar el general Prim, a buscar un monarca per al tron espanyol.

# data[].attributes.body
Després de nombroses gestions entre les famílies reals europees, es va decantar per Amadeo I, representant de la casa de Savoia, la qual, i segons li tractat d'Utrecht, tenia dret successori a Espanya en cas de faltar la dinastia borbònica. Amadeo I, al seu torn, va acceptar l'oferiment, sempre que fora triat per les Corts i reconegut per tots els Estats europeus.

A l'arribar a Espanya, va ser assassinat el general Prim, amb la qual cosa la seua situació va quedar en dubte, ja que no comptava amb el suport ni dels republicans ni dels carlins.

# data[].attributes.body
Així i tot, i després d'assistir a l'enterrament de Prim el 2 de gener de 1871, en el que va ser el seu primer acte oficial, va encarregar la formació de govern al general Francisco Serrano, qui va formar una coalició entre progressistes, unionistes i demòcrates, tots ells favorables a la monarquia.                                 Prompte es van alçar les veus contràries a Amadeo I, entre elles la de l'exèrcit, la de l'aristocràcia i, sobretot, la de l'Església, contrària a la vigent Constitució de 1869. A més, la creixent crisi econòmica i financera va provocar la caiguda dels successius governs d'Amadeo I, qui a finals de 1872 va insinuar la seua voluntat d'abdicar, si bé legalment la Constitució que ell mateix havia sancionat li l'impedia.

Finalment va abdicar al febrer de 1873 amb l'excusa d'una sublevació en el si de l'exèrcit, decisió que va ser acceptada per les Corts, les quals van proclamar a continuació la Primera República. Amadeo I va tornar a Itàlia, on va recuperar el títol de duc d'Aosta i va viure allunyat de l'escena política fins a la seua mort.

# data[].attributes.body
La Flaca va ser una revista espanyola de caràcter principalment satíric, de tendència política republicana i federal, publicada a Barcelona durant el Sexenni Democràtic, moment en què la llibertat de premsa va permetre este tipus de publicacions.

# data[].attributes.body
El general Ramón María Narváez, va aconseguir evitar en 1848 l'onada revolucionària estesa per gran part d'Europa.
Entre 1854 i 1856 de nou el Partit Progressista es va tornar a fer amb el poder per mitjà del pronunciament de Vicálvaro (1854).
L'última etapa del regnat d'Isabel II (1864-1868) va ser de clara descomposició política. Els nous grups socials en ascens exigien un canvi radical. El final va arribar amb la incruenta batalla d'Alcolea (1868) , que va obrir les portes de la Revolució de 1868, la qual va suposar el destronament definitiu d'Isabel II, qui en 1870 va abdicar en el seu fill Alfons XII per a afavorir la volta de la monarquia Borbònica a Espanya. La Reina encara viuria per a veure la mort del seu fill Alfonso XlI en 1885. Finalment, en 1904 moriria a París el 9 d'abril de 1904. Els seus restes mortals van ser traslladats al Monestir l'Escorial.

# data[].attributes.body
En aquesta imatge el que vol mostrar és com els moderats i progressistes intentaven convéncer a Isabel II ja que, ella no estava interessada en la política, ella es centrava en altres temes aliens a la política pel que, li parlaven per a aconseguir que estiguera a favor del seu partit.

# data[].attributes.attachment_link.title
Isabel II (Revista La Flaca - 31.07.1869

# data[].attributes.body
El que manifesta esta vinyeta és com, després de l'exili de la reina a França, el país necessitava trobar a algú que governara Espanya. Fins que arriba d'Itàlia Amadeu I i les Corts el trien com a nou rei. Durant el seu breu regnat, va respectar la Constitució, però els escassos suports, van portar a l'agitació republicana i el nou alçament carlí que el portà a abdicar l'11 de febrer de 1973.

# data[].attributes.body
La Desamortització va consistir en la desvinculació de terres, mitjançant les oportunes mesures legislatives que permetien la seua venda. En alguns casos la desamortització duia aparellada l’expropiació dels béns desamortitzats.

L’objectiu principal, d’acord amb el programa reformista il·lustrat, era aconseguir una explotació més racional i moderna de les terres. Ara bé, una vegada plantejada la lluita entre els liberals i els partidaris del manteniment de l’Antic Règim, els liberals van considerar nous objectius:

Privar als sectors partidaris del manteniment de l’Antic Règim de la seua força econòmica.

Crear una nova classe de camperols propietaris interessats en la defensa del nou règim liberal.

Segons Tomás i Valiente, la desamortització era una operació ineludible en el procés de transformació del règim jurídic de la propietat, imprescindible per efectuar el trànsit d’una societat estamental a una societat de classes.

La Llei de desamortització de Madoz de 1855

Aquesta llei reunia totes les disposicions vigents i n’incloïa d’altres noves. Es posaven de no a la venda, violant el Concordat de 1851, els béns del clero regular i secular que haguessen quedat sense vendre en les desamortitzacions anteriors.

Es van vore afectats, per primera vegada, els béns de l’Estat.

# data[].attributes.body
El sistema de transport existent a Espanya abans del ferrocarril a l’any 1855, era un sistema arcaic, car, insegur i estacional (dependent del clima) . El ferrocarril avantatjava de créixer qualsevol alternativa existent: era més ràpid, segur, regular, capaç, barat i còmode que tots els altres mitjans de transport. Va possibilitar que en pocs anys es desenvolupara una modesta xarxa de vies fèrries.
Efectes econòmics del ferrocarril
Va haver-hi dos vessants, entenent el ferrocarril com: Demandant de servicis i productes: Van ser efectes molt escassos per a la indústria nacional, a causa de la franquícia duanera. Pràcticament va ser un efecte nul. El ferrocarril com coadjuvant d'altres sectors. Va ajudar a l'expansió agrícola des de 1850, ja que va permetre articular millor el mercat. Des de llavors apareixeran unes agricultures que es poden comercialitzar els seus productes en l'exterior. És una agricultura comercialitzada. Així mateix, va suposar una major mobilitat de persones i de mercancías. Va ser un factor de modernització social allí per on pasaba. Va suposar una font de demanda de mà d'obra, donant treball en la construcció a jornalers i després en l'administració de les companyies ferroviàries.

# data[].attributes.body
Van crear la figura del governador civil en cada província, van centrealitzar i van unificar l’ensenyament per a tots els territoris, van elaborar un nou Codi Penal per a unificar i racionalitzar les lleis, van crear la Guàrdia Civil com a cos encarregat de l’ordre en el medi rural i van iniciar una reforma fiscal per tal de sanetjar la Hisenda.

# data[].attributes.attachment_link.title
mapa reorganització administrativa de l'Estat DÈCADA MODERADA

# data[].attributes.body
Es tracta d'un compromís firmat en la ciutat belga d'Ostende, a l'agost de 1866, entre progressistes i demòcrates espanyols dirigits per Prim, i que van haver d'eixir del país pel govern dictatorial de Narváez. La raó que va moure a la reunió va ser la derrota de la Sargentada de Sant Gil. A la reunió van assistir 45 representants d'ambdós files polítiques, a fi de llevar la corona a la llavors reina Isabel II, i va suposar la culminació de diversos intents per aconseguir-ho en els últims anys del seu regnat. Per a això, van anomenar un govern provisional que decidira la sort d'Espanya després del pronunciament.

Es va acordar igualment establir el centre de coordinació de les operacions a Brussel·les, presidit pel mateix Prim, a què li va seguir la conformació d'un homòleg a París, dirigit pel republicà Pi i Margall. La reacció de la reina, a les oïdes de la qual arriba la firma del pacte, no es va fer esperar, endurint la repressió política, la qual cosa no va fer més que accelerar el procés revolucionari.

# data[].attributes.body
El que mostra aquesta segona vinyeta és com Carles VII donava suport a una organització més clàssica on l'església, tenia més poder i era recolzada per ell.
Es centrava en la religió i no en altres aspectes com l'educació.

# data[].attributes.body
1947