# data[].attributes.headline
Què podem fer i no fer per tenir cura de l'aparell respiratori?- Joana P. i Cristina V.

# data[].attributes.subject
Què podem fer i no fer per tenir cura de l'aparell respiratori?- Joana P. i Cristina V.

# data[].attributes.body
Que podem fer i no fer per tenir cura de l’aparell respiratori?

Com ja sabeu , l’aparell respiratori és molt important. Ja que hi han varies coses que podem fer i no fer per mantenir una bona salut. Aquí podeu veure uns quants exemples:

.NO FUMAR: El tabac és dolent per les persones, ja que el seu fum conté 20 substàncies dolentes per a la salut. També augmenta la probabilitat de patir càncer i malalties com bronquitis crònica i emfisema pulmonar.

EVITAR LA POLS: Les partícules que suren per l'aire i els gasos contaminants irriten l'aparell respiratori i poden fer que hi hagi mal de gola, laringe, tràquea i bronquis.

EVITAR MONÒXID DE CARBONI: És un gas molt tòxic que passa a la sang i impedeix que l'oxigen arribi a les cèl·lules.

EVITAR ELS GASOS IRRITANTS: Són els responsables de diverses alteracions ,com la picor als ulls i la picor a la gola.

VENTILAR LES HABITACIONS: Si no quan hi entréssim suats faria molta pudor!

RESPIRAR Més PEL NAS QUE PER LA BOCA: A la boca ens hi entra tota la brutícia de l'aire que respirem cap als pulmons. Però al nas hi tenim pèls que no deixen passar la brutícia i per això tenim mocs.

NO TENIR PLANTES A L'HABITACIÓ QUE DORMIM: Les plantes a diferència dels humans durant el dia agafen diòxid de carboni i durant la nit oxigen. Si dormim amb moltes plantes ens podríem afogar.

MANTENIR NETES LES FOSSES NASALS I LES VIES RESPIRATÒRIES: Si no les mantenim netes l'aire no entraria cap als pulmons.

TAPAR-NOS LA BOCA QUAN ESTOSEGUEM: Sino podríem contagiar virus als altres

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Què vol dir respirar correctament? Tots respiram d'una manera o una altra, però no totes les maneres són "correctes" si tenim en compte els efectes que té sobre el nostre organisme. De fet, una forma de respiració inadequada pot provocar alteracions importants en l'estructura de la cara i la boca, entre d'altres, que a llarg termini ens poden dur problemes molt diversos.

Així doncs, entenem que una respiració adequada és aquella que es realitza pel nas. Aquest és l'encarregat d'humidificar l'aire i també funciona com a primera barrera antibacteriana. A més, l'aire que entra pel nas ofereix, juntament amb la posició de la llengua a la boca, la pressió necessària per a un bon desenvolupament del paladar i de les estructures subjacents.

Si l'aire entra per la boca, a més de perdre's aquest filtre natural, es produeixen canvis en l'estructura i consegüentment en les funcions que tenen lloc a la zona orofacial. Aquest tipus de respiració s'anomena respiració oral.

Hem d'entendre el nostre aparell bucofonatori com una estructura formada per diferents parts que es relacionen entre si com un engranatge. D'aquesta manera, a través de les funcions de respiració, masticació i deglució, es manté un equilibri que permet el correcte creixement de totes les estructures. Per tant, quan una funció deixa de desenvolupar-se correctament, això provoca canvis en la resta de funcions. Entenent, per tant, aquesta relació, si la funció respiratòria es du a terme a través de la boca, i no a través del nas, es provoca una sèrie de canvis que a llarg termini poden provocar, per exemple:

- Paladar alt o ogival

- Ulleres i bosses davall els ulls

- Boca oberta en repòs

- Mala oclusió de les dents

- Dolors d'esquena i cervicals

- Cansament i somnolència

- Inatenció i problemes de concentració

- Son inquiet i poc reparador

- Halitosi

- Cara allargada i amb el nas en punta

Quan existeix un patró respiratori oral, el més important és determinar la causa que ho provoca, ja que això en determinarà el tractament. Les causes es classifiquen en dos grans grups: respiració oral obstructiva o adaptada (existeixen causes orgàniques que impedeixen el correcte desenvolupament de la funció respiratòria) i respiració oral per mal hàbit o atípica (existeix una condició estructural suficient per a una funció respiratòria correcta, però tot i així l'infant respira per la boca). És molt important determinar el perquè de l'hàbit oral, ja que en el cas de la respiració oral obstructiva o adaptada serà necessària la intervenció prèvia i/o paral·lela a la intervenció logopèdica per part d'altres professionals (odontòleg, otorinolaringòleg, ortodoncista, especialista maxil·lofacial, fisioterapeuta, etc.) per tal d'aconseguir una condició estructural que permeti la instauració d'un patró respiratori correcte. En cas contrari, si l'estructura no permet una postura en què els llavis estiguin en contacte, la llengua elevada en posició de repòs, les fosses nasals suficientment lliures per permetre al cos l'entrada d'aire, entre d'altres coses, no serà possible generalitzar el nou patró respiratori i, per tant, la teràpia no serà efectiva.

L'hàbit respiratori és de vital importància per a un bon desenvolupament de l'infant

És evident, per tant, que l'hàbit respiratori és de vital importància per a un bon desenvolupament de l'infant, no només pensant en la seva estructura orofacial, sinó també en el seu desenvolupament corporal i psicològic.

Per tal de dur a terme un bon tractament, també serà necessari fer una bona valoració per part dels professionals competents, que aportaran una visió general i holística del problema i traçaran el pla terapèutic indicat per a cada cas. Una revisió per part de l'especialista otorinolaringòleg i per part d'un logopeda serà sempre necessària, i en funció dels resultats, també s'hi podrà afegir la valoració d'un fisioterapeuta per valorar la part postural, d'un ortodoncista i odontòleg que valoraran l'estructura oral i la posició i estat de les peces dentàries, i en alguns casos també serà necessària la valoració i intervenció d'un especialista maxil·lofacial.

Així doncs, una vegada feta la valoració i traçat, el pla terapèutic es pot començar amb la intervenció. Aquesta sempre haurà de tenir en compte el treball de la resta de professionals que hem esmentat anteriorment. En primer lloc, s'haurà de realitzar una intervenció per part de l'otorinolaringòleg en cas que hi hagi causes obstructives orgàniques que impedeixin l'entrada d'aire pel nas (carnots, adenoides, amígdales molt grans, pòlips, etc.), una vegada realitzada la intervenció, i en cas que no hi hagi altres causes que impedeixin la instauració del nou patró respiratori, es treballarà a través d'exercicis de propiocepció, musculars i funcionals fins a aconseguir generalitzar un patró respiratori nasal. En alguns casos, serà necessari tenir en compte altres funcions orals com la masticació o la deglució, que també afecten l'estructura orofacial, ja que si aquestes també estan alterades s'hauran de tractar per aconseguir un bon resultat terapèutic.

Recomanacions per a una bona salut respiratòria

Una bona higiene nasal: És molt important, sobretot per als més petits, aprendre a mocar-se correctament per assegurar que les fosses nasals estiguin lliures per deixar pas a l'aire i també per evitar que el moc viatgi fins a les orelles i provoqui altres problemes. Per a una bona higiene nasal és important realitzar rentats nasals de manera periòdica, sobretot en èpoques en què hi ha més mucositat.

Activitats i jocs de buf nasal: Saber treure i empassar aire pel nas de vegades no és tan senzill en les primeres edats. Una manera d'estimular un bon patró respiratori serà mitjançant jocs de buf, sempre que sigui pel nas per afavorir el control respiratori per aquesta zona.

Revisions als especialistes: Realitzar revisions periòdiques a l'otorinolaringòleg per tal d'assegurar que les vies respiratòries es troben en bon estat, com també les orelles, ja que és freqüent en respiradors orals que hi hagi episodis d'otitis.

Mariona Herrera i Aina Moratino, logopedes de Creix

# data[].attributes.attachment_link.description
Què vol dir respirar correctament? Tots respiram d'una manera o una altra, però no totes les maneres són "correctes" si tenim en compte els efectes que té sobre el nostre organisme. De fet, una forma de respiració inadequada pot provocar alteracions importants en l'estructura de la cara i la boca, entre d'altres, que a llarg termini ens poden dur problemes molt diversos.

# data[].attributes.headline
Què és l'asma i la pneumònia? Per què es produeixen?-ORIOL F. I ANIOL N.

# data[].attributes.subject
Què és l'asma i la pneumònia? Per què es produeixen?-ORIOL F. I ANIOL N.

# data[].attributes.body
1-Asma : Que és  el que causa l'asma ? Substàncies que es troben en l'aire, com a pol·len, àcars de la pols, espores de floridura, caspa de mascotes o partícules de residus de paneroles.
Infeccions respiratòries, com un refredat.
Activitat física (asma provocada per l'exercici)
Aire fred.
Contaminants de l'aire i irritants, com el fum.

Que es l'asma ?
L'asma és una afecció en la qual s'estrenyen i s'inflen les vies respiratòries, la qual cosa produeix major mucositat. Això podria dificultar la respiració i provocar tos, xiulada en respirar i falta d'aire.

Per a algunes persones, l'asma és una molèstia menor. Per a unes altres, pot ser un problema considerable que interfereix en les activitats quotidianes i que pot produir atacs d'asma que posin en risc la vida.

L'asma no té cura, però els seus símptomes poden controlar-se. Pel fet que l'asma canvia amb el pas del temps, és important que col·laboris amb el metge per a controlar els teus signes i símptomes, i per a ajustar el tractament segons sigui necessari.

2- Pneumònia : Que és el que causa la pneumònia ?Els signes i símptomes de la pneumònia poden incloure el següent:

Dolor en el pit en respirar o tossir
Desorientació o canvis de percepció mental (en adults de 65 anys o més)
Tos que pot produir flegma
Fatiga
Febre, transpiració i esgarrifances amb tremolor
Temperatura corporal més baixa del normal (en adults majors de 65 anys i persones amb un sistema immunitari feble)
Nàusees, vòmits o diarrea
Dificultat per a respirar

Que és la pneumònia ?
La pneumònia és una infecció que inflama els sacs aeris d'un o tots dos pulmons. Els sacs aeris es poden omplir de líquid o pus (material purulent), la qual cosa provoca tos amb flegma o pus, febre, esgarrifances i dificultat per a respirar. Diversos microorganismes, com a bacteris, virus i fongs, poden provocar pneumònia.

La pneumònia pot variar en gravetat des de suau a potencialment mortal. És més greu en bebès i nens petits, persones majors a 65 anys, i persones amb problemes de salut o sistemes immunitaris afeblits.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El tractament depèn de la causa i del tipus de pneumònia, de la intensitat dels símptomes, de la salut de la persona malalta i de l'edat.

En el cas de la pneumònia bacteriana, se solen receptar antibiòtics. Un cop es comença el tractament, la majoria dels símptomes milloraran en un parell de dies, tot i que la tos pot durar diverses setmanes.

Cal assegurar-se de seguir amb molta atenció les instruccions del metge o la metgessa i de prendre's tot l'antibiòtic receptat. Si no, poden quedar bacteris vius dins del cos i tenir una recaiguda. Pot augmentar el risc de resistència als antibiòtics.

La pneumònia causada per virus pot millorar amb el repòs i bevent líquids. Els antibiòtics no serveixen per tractar infeccions virals, però hi ha medicaments que poden alleujar el dolor i disminuir la tos.

Si la causa de la pneumònia és un fong, el metge o la metgessa pot receptar un medicament adequat: un antifúngic o antimicòtic.

Si la pneumònia és greu és possible que es requereixi hospitalització. Si se sent dificultat per respirar (falta d'aire) és possible l'administració d'oxigen per facilitar la respiració. També es poden administrar antibiòtics intravenosos. Les persones que tenen un sistema immunitari afeblit, malalties del cor o pulmonars, i aquelles que estan malaltes abans de la pneumònia tenen més probabilitats de requerir hospitalització. Els bebès, nens petits i adults de seixanta cinc anys o més també tenen un risc més elevat.

# data[].attributes.attachment_link.description
El tractament depèn de la causa i del tipus de pneumònia, de la intensitat dels símptomes, de la salut de la persona malalta i de l'edat. En el cas de la pneumònia bacteriana, se solen receptar antibiòtics. Un cop es comença el tractament, la majoria dels símptomes milloraran en un parell de dies, tot i que la tos pot durar diverses setmanes.

# data[].attributes.headline
Per on passa l'aire al nostre cos?- RAQUEL F, PAU B. I AVRIL M.

# data[].attributes.subject
Per on passa l'aire al nostre cos?- RAQUEL F, PAU B. I AVRIL M.

# data[].attributes.body
Per on passa l'aire al nostre cos?

Passa per:

1-Les vies respiratòries: són dues cavitats que s'obren a l'exterior pel

nas. En passar per les fosses nasals, l'aire s'escalfa i s'humiteja.

2-La faringe:És una cavitat que comunica amb la laringe.

3-La laringe:És una cavitat que conté les cordes vocals.

4-La tràquea:És un tub que condueix l'aire cap als bronquis.

5-Els pulmons: Són unes bosses que recullen l'aire respirat.

6-Els bronquis:Són dos conductes amb ramificacions dins els pulmons anomenats bronquíols.

7-Els bronquíols:Són ramificacions dels bronquis, que acaben en unes petites cavitats anomenades alvèols.

8-Els alvèols: Són ramificacions que reparteixen l’oxigen en tot el cos.

La web on hem trobat tota la informació, és la següent:

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Quan respirem, intercanviem gasos entre el nostre cos i l'exterior. Per realitzar la nutrició, necessitem prendre oxigen de l'aire i eliminar el diòxid de carboni que es forma al nostre cos.
L'aparell respiratori és l'aparell encarregat de fer la respiració. L'aparell respiratori és l'aparell encarregat de fer la respiració. Està format per les vies respiratòries, els pulmons i el diafragma.

Parts de l'aparell respiratori:

Pulmons

Els pulmons són dos òrgans esponjosos formats per milions de saques anomenats alvèols, que estan envoltats de vasos sanguinis molt fins.
En els alvèols es produeix l'intercanvi de gasos:

L'oxigen de l'aire passa a la sang.

El diòxid de carboni que genera el nostre cos i que és transportat per la sang passa als alvèols i és expulsat a l'exterior.

Diafragma

El diafragma és un múscul que es troba sota els pulmons. El seu moviment permet la respiració.

Els moviments respiratoris

Els moviments respiratoris són dos: la inspiració i l'expiració.

En la inspiració, el diafragma baixa, augmenta la caixa toràcica i l'aire entra en els pulmons.

En l'expiració, el diafragma puja, es redueix la mida de la caixa toràcica i l'aire dels pulmons surt a l'exterior.

En repòs, les persones fem de 12 a 15 inspiracions per minut.

# data[].attributes.attachment_link.description
Quan respirem, intercanviem gasos entre el nostre cos i l'exterior. Per realitzar la nutrició, necessitem prendre oxigen de l'aire i eliminar el diòxid de carboni que es forma al nostre cos. L'aparell respiratori és l'aparell encarregat de fer la respiració. L'aparell respiratori és l'aparell encarregat de fer la respiració.

# data[].attributes.body
.

El tabac és realment tan dolent com diuen? Quines malalties produeixen????

Ara aprendràs coses que no sabies sobre el tabac i la droga.

Tot i que sembla un tema que potser us farà riure és molt delicat.

Què es????

El tabac és un planta de la família de solanàcia. D’elles saprofita tot. És pot: es fumen , es mosseguen, i es poden arribar a punxar en la pell. Però aquí nosaltres no mosseguem el tabac o la droga, sinó que hi ha gent que la fuma, però en altres països la mosseguen (a Noruega se la fiquen entre les dents).

Tipus de tabac:

Marihuana i nicotina.

És tan dolent com diuen tabac????

No i si. No perquè es fan infusions de marihuana i medicaments, quant una persona está ingresada per motius molt greus (càncer, et pot podrir els pulmons…). Si, hi està coprmprovat per els científics que va molt malament per la salut i pot provocar malalties molt greus.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El consum de tabac és la primera causa de pèrdua de salut i de mortalitat prematura evitable. És un dels factors de risc més importants de les principals malalties cardiovasculars i respiratòries cròniques, així com de nombrosos casos de càncer. A més, l'exposició involuntària de les persones no fumadores al fum ambiental del tabac incrementa el risc de càncer de pulmó en les persones no fumadores i d'altres malalties del sistema respiratori, sobretot en els infants.

La meitat de les persones fumadores moriran prematurament per causes relacionades amb el tabac, haurà perdut la meitat de la seva vida. S'estima que el 12 per cent de totes les defuncions mundials estan relacionades amb el tabac.

Els beneficis de deixar de fumar són ben clars; deu anys després de deixar el tabac, les persones exfumadores tenen la meitat de risc de morir per càncer de pulmó que les persones que encara fumen, i el risc de morir per infart de miocardi torna al nivell basal als 15 anys de deixar de fumar. Deixar de fumar no és sempre fàcil, però cada cop hi ha més persones que han aconseguit abandonar completament el tabac. En cas de dubte, és útil consultar un professional de la salut i seguir les seves recomanacions.

# data[].attributes.attachment_link.description
El consum de tabac és la primera causa de pèrdua de salut i de mortalitat prematura evitable. És un dels factors de risc més importants de les principals malalties cardiovasculars i respiratòries cròniques, així com de nombrosos casos de càncer.