# data[].attributes.body
isen kanger
forårssolen luner forsigtigt
isen smager
og minder om noget vigtigt

længe har jeg drømt mig væk
fra kulde og sprøde plæner
nu spirer det under parkens hæk
og vafler knaser mellem tænder

velkommen til flødeis der mætter
farvel til blæst og kulde med bid
velkommen til lange lune lyse nætter
farvel til den sidste mørke istid

# data[].attributes.body
Byens øje ser alt.

Det ser de travle gader og cykelstiger, om morgenen.

Det ser de tomme baggårde om formiddagen på en fredag, der om få timer vil blive fyldt med lej og grin resten af weekenden.

Det ser de kirketoppe der stikker op hist og her i byens opstandelse af nye lejligheder, og kontorbygninger, der engang var så fyldte,  af håb og tro

men nu bare står som symbol for hvad der var engang.

# data[].attributes.body
København
fastalavn(haha)
det dit navn
oppe på toppen
væk fra boblen
af mennesker
- words by Harald

# data[].attributes.body
Her står jeg og kigger
Kigger på alle cykelisterne der suser forbi hinanden
Tænker på hvor de allesammen er på vej hen
Om de nogensinde stopper op
Kigger sig omrking
Nyder synet og stemningen
Om de mon er klar over hvor heldige de er
At bo lige her
At bo i København

# data[].attributes.body
Her står jeg så, ikke mere end én kilometer fra skolen og kigger på den første lejlighed som jeg kaldte hjem.
Da jeg skrev til min mor og bad om adressen havde jeg regnet med at det var længere væk, men nej, det var her. Nørrebrogade 200 B 1 sal tv.
Jeg gik i vuggestue og børnehave 700 meter derfra.
Jeg skiftede læge her i sommers, det ligger 450 meter derfra.
Og i sommers dimiterede jeg fra 10, ikke mindre end 70 meter defra...

Maybe I should "learn to fly"

# data[].attributes.body
Vi lever i verden, når vi elsker den

Selvom du gemmer dig

Vil solen gennemskinne

Det du holder hemmeligt

Og med tårer i øjnene

Anes alting uklart

Den tynde is danner par med kulden

Dækker de velkendte søer

Dobbelt op på alting

I naturens spejl

Jo mere man elsker verden

Desto smukkere bliver den

Evige aftaler og deadlines

Midlertidigt sat på pause

Mens solen afslører dig

Fortrænges alt det onde

For en stund

Er alt fint

Lige her i midten af København

# data[].attributes.body
En fredag morgen i Februar. Solen står smukt over byen, mens den bidende kulde fryser det eneste på min krop der er blotte for resten af byen. Mit ansigt.

Selvom solen står prægtigt på himlen, sniger kulden sig hurtigt rundt i kroppen på mig. Det smukke syn af den næsten majestætiske by, bliver overskygget af det brændende ønske om at komme tilbage til varmen.

Endelig går vi hjem.

# data[].attributes.body
Vejrudsigt: Det er sommer i februar i dag. Du kan mærke det på din ryg, solen. Der vil være udsigt til en morgen med voldsom frihedsfølelse, og folk over hele København vil fristes til at pjække, stige på et tog og male på mure. Men her på vejret anbefaler vi ikke at begive dig for langt væk fra din dør. Ved middagstid vil Signe Nuan nemlig banke sig selv i fingeren med en hammer når hun prøver at sætte et "fuck systemmet"-skilt op i Rundetårn og hendes råb vil tilkalde vagterne. Herefter vil en følelse af at være en uduelig idiot brede sig over byen. Der vil være usædvanligt mange fosterstillingslignende og stigning i både rygning, kagespisning og kaffedrikning og du vil komme til at cykle hjem i regnvejr.

# data[].attributes.body
Alle gaderne har ører.
Væggene, fliserne, ja selv træerne kan høre.
Her i byen skal man passe på hvad man siger.
Et enkelt ord kan let blive til de vildeste melodier.
København er mer’ end gadekunst og kaffe-latte

Her er plads til alle, selv til de forladte

En mangfoldighed som intet kan erstatte

# data[].attributes.body
Solen holder morgen eller solen holder aften

Oases dannelse på den hårde flade som i dit varme skød

Lyset i mig er det genfødt eller genfødes jeg i lyset?

# data[].attributes.body
Nastasia

Men græsset spirede jo som den nylige duft af København. Blot for at blive tvunget ned af den nutide beton.

Hvor du henne nu? Såede kærlighed som blomster i baggården, men hvor de henne nu?

Planter og produktion, beboer og bebyggelse. Alt hvad mine barne-skuldre ikke kunne bære, bristede foran mine fødder, men vi burde lade det slippe væk fra vores hænder. Bare vi husker hvem vi er. Hvad København står for.

# data[].attributes.body
i eksil fra byen

væk fra byens larmende røre

bort er byens skøre

hvis det utyske slipper ind

vil alt gå over gevind

brud på domicil

vækket fra sit hvil

# data[].attributes.body
Tusinde cyklister passerer den blå 5c'er
En aroma af kebab præger slang og snak
uafklaret rød borger
på gaden der aldrig sover
For anarkistisk til et parti
Politisk slaveri
Travlhed forbudt
Hygge fortrudt
Kom som du er eller lad vær'
Solen skinner
Altid uden tøven
Nørrebro
Dine penge mig i røven

# data[].attributes.body
Højt over jorden.
Femtende sal, over stress og jag.
De høje lejligheder,
Ses nu som fjerne steder.
Solen er højt over byen, spiller flot på søen.

Sløret bag en rude.
Byen forude.
Ville ønske den aldrig blev større.
så verden aldrig bliver mindre.

# data[].attributes.body
Husets tage hvorpå solen spejles
I disse kolde dage

Vinteren er lang
Men sommeren er kort

Folkenes myller i frakker og trøjer
Ikke megen sjov og løjer

Vinteren kan gøre det hårdt
Folk glæder sig til at kunne bære lårkort

# data[].attributes.body
Min hud er kold som isen under mine skos såler froset fast af solens stråler
En beslutning om at forblive froset eller at skule tøge op lade vandet komme op til overfladen som når man trækker en prop. At smide sine lag en chancen for velbehag

# data[].attributes.body
Dak på vej

Vind i håret

dak med dig

Sved på låret

Ænderne bader
Droppet kommer
Har glemt mine madder
Så køber æblelommer

Elsker dakken
Suser forbi
Lyner frakken
Forsinket til geografi

# data[].attributes.body
Så bygger de rigmandsghettoer i ghettoriget
Plejet og pudset, pudser de "moderne arkitektur" på byen,      der plejede at være nusset og   snusket
Skyggen fra deres 14 etagers glaspalæ falder over legepladsen med fuldt overlæg

# data[].attributes.body
Den sidste istid
Den sidste istid
xxxxxxxxxxx
xxxxxxxxx
xxxxxxxxxx
xxxxxxxxxxxxxx
xxxxxxxxxxxx
nnnnnnnnnnnn
Anders
hva så #karl bille
hva så #karl bille 
Bedste fotografi (Harl)
Bedste fotografi (Harl)
Andrea V
Andrea V
Fødselsbo på Nørrebro
Fødselsbo på Nørrebro
Her står jeg så, ikke mere end én kilometer fra skolen og kigger på den første lejlighed som jeg kaldte hjem.
Da jeg skrev til min mor og bad om adressen havde jeg regnet med at det var længere væk, men nej, det var her. Nørrebrogade 200 B 1 sal tv.
Jeg gik i vuggestue og børnehave 700 meter derfra.
Jeg skiftede læge her i sommers, det ligger 450 meter derfra.
Og i sommers dimiterede jeg fra 10, ikke mindre end 70 meter defra...

Maybe I should "learn to fly"
Andrea SK
Andrea SK
Fiona
Fiona
Det ensomme træ
 Det ensomme træ 

Jeg sidder her fordi jeg ikke  sidder andre steder. Jeg står faktisk her.

 I et håb om at nogen kommer og omfavner mig. Måske med en kop kaffe i hånden. 

 Mine skud får mig blot til at føle mig mere ensom fordi at de har hinanden. 
Anna
Anna
  

 
bedste billede
bedste billede
Sara
Sara
Liv
Liv
📎 Photo
Leonora
Leonora
 

 
￼
Nastasia
 Nastasia
￼
Empty
Morgendak - Emil
Morgendak - Emil
Dak på vej
Vind i håret 
dak med dig
Sved på låret 

Elsker dakken
Suser forbi 
Lyner frakken

# data[].attributes.body
En milliard mennesker;

føles det som

Drøner hen ad gaden

i stilletter og sneakers

En milliard mennesker som

skal nå en bus

skal nå et tog

skal nå en metro

En milliard mennesker som

måske har det skidt

måske har det godt

måske har for lidt

En milliard mennesker som

i hverdagens travlhed

lever i symbiose med byen

Tanker kører rundt i ring

som forvildede biler i en rundkørsel

Du er en del af den milliard

og du går i ét med den

som en melankolsk sammensmeltning

# data[].attributes.body
dette er en natte-grill
dedikeret til børn der ikke sover
dem der ikke ejer en rød reje
og dem der synes om
lidt snusk og lidt sjusk

men intet er sikkert
for måske er en del af magien
at ens isted grill besøg
er en anelse visket ud
skyllet væk med bajer
for ingen Københavnere
går sultne hjem fra bytur

men man burde måske advare;
besøg ikke i ædru tilstand

# data[].attributes.body
Oase i byens indre

et åndehul, pusterum.
Jeg søger fred i byens larm.
Her er der plads til, at planter kan vokse og ånde. jeg ånder med.

# data[].attributes.body
Herfra går natten
ungdommen samler sig som natsværmere om en lampe og spræder sig derefter ud i mørket
ud i det ukendte
ud til nye oplevelser og nye
mennesker

# data[].attributes.body
Din Røde Glød Dør
Rør Den Røde Dør
Før Den Røde Glød Er DØD

Rød Splinternøgen Dør
Alle Hører Fra Samme Rør

Røde Blade Danner Facade
Ønolog Der Der Sit Bløde Bo
Blot Bekymrer Sig Så Flot
Om Rødvinen Smager Godt

Rundt I En Sø På En Ø
Der Ikke Vil Tø!
Evig Vinter Står I Kø

Rød Økologik En Møghamrende Vigtig Skik
Rød Borger
Blød I Dit Bankende hjerte

Størknet I En Ørken Af Øhavsøer
Mørken Og Tørken
Mangel Og Tørst Efter Glød

Da Den Røde Mand Skød
Rødheden Flød
I En Rød Tråd
Sejl I Din Røde Gummibåd
Væk Fra Al Trængsel Og Alarm

# data[].attributes.headline
Elmegade - Her sidder jeg så i varmen bag vinduesruden og kigger ud på den altid livlige gade. Cykler, busser og biler suser forbi og slider på den våde asfalt, som i dag er udsat for en god omgang kold dansk regnvejr. Højtalerne spiller som altid den ulidelige top 10 play-liste, som de stakkels ansatte er tvunget til at hører på, dagen lang. Den store glasrude, som skærmer mig fra den kolde og triste januar-kulde, spejler sig af og til i mit eget spejlbillede. Jeg spørger om der er mulighed for at  jeg må sætte mig, uden at købe noget.- På den næste café er svaret det samme. Kulden er af den slags, som i godt samarbejde med vinden, sniger sig ind under vinterjakken, og får en til at føle fortvivlelse og magtesløshed. Hurtigt går min krop i selvforsvar og forsøger at holde varmen i de indre organer, ved at give op på hænder og fødder.                                                        En stor vandpyt får min krop til at stivne, da den pludselig trænger ind af alle åbninger og luftpassager i min højre gummisko. Sjaskvåd. Det går op for mig, at jeg før har spildt min tid på at føle ubehag.                                                       Til sidst søger jeg mod den nærmeste 7 eleven, hvor jeg med åbne armen får lov at sætte mig ved vinduet og få varmen.  

# data[].attributes.subject
Elmegade - Her sidder jeg så i varmen bag vinduesruden og kigger ud på den altid livlige gade. Cykler, busser og biler suser forbi og slider på den våde asfalt, som i dag er udsat for en god omgang kold dansk regnvejr. Højtalerne spiller som altid den ulidelige top 10 play-liste, som de stakkels ansatte er tvunget til at hører på, dagen lang. Den store glasrude, som skærmer mig fra den kolde og triste januar-kulde, spejler sig af og til i mit eget spejlbillede. Jeg spørger om der er mulighed for at  jeg må sætte mig, uden at købe noget.- På den næste café er svaret det samme. Kulden er af den slags, som i godt samarbejde med vinden, sniger sig ind under vinterjakken, og får en til at føle fortvivlelse og magtesløshed. Hurtigt går min krop i selvforsvar og forsøger at holde varmen i de indre organer, ved at give op på hænder og fødder.                                                        En stor vandpyt får min krop til at stivne, da den pludselig trænger ind af alle åbninger og luftpassager i min højre gummisko. Sjaskvåd. Det går op for mig, at jeg før har spildt min tid på at føle ubehag.                                                       Til sidst søger jeg mod den nærmeste 7 eleven, hvor jeg med åbne armen får lov at sætte mig ved vinduet og få varmen.  

# data[].attributes.body
Det ensomme træ Jeg sidder her fordi jeg ikke  sidder andre steder. Jeg står faktisk her.

I et håb om at nogen kommer og omfavner mig. Måske med en kop kaffe i hånden.

Mine skud får mig blot til at føle mig mere ensom.

Kun varmen fra bilen der starter, kan jeg glæde mig til.

# data[].attributes.body
Mit fodspor i dit
Mig og alle mine overflødige ord
Hver især til sit
Alt det du ikke gjord'

Drømme der går i vasken
Mens du vasker op
tømmer flasken
Så du ikke kan mærke din krop

Dengang du var lille
Ligesom mig
Alt det jeg vil, alt det du ville
Forsvundet på grund af en enkelt streg
Det er uretfærdigt
Alt for almindeligt

Det kunne have været mægtigt
Men nu er det blevet så tydeligt
At vejen fortsætter ligeud
uændret fart
Jeg kalder dig en gammel klud
Du sku blevet så sart

Lille Peter kom tilbage
Med dine drømme og energi
Husk på alt det du sagde
Ja lille Peter ham ku' jeg li'

# data[].attributes.body
Herfra går natten
ungdommen samler sig som natsværmere om en lampe og spræder sig derefter ud i mørket
ud i det ukendte
ud til nye oplevelser og nye
mennesker

# data[].attributes.body
Byen

Efterladenskaberne fra de fortabte ophober sig i byens dunkle gyder.
Det er et melankolsk, og dog opmuntrende syn at gå forbi de to tomme mælkekasser, hvorpå der hviler en tom dåseøl.

# data[].attributes.body
Måske moske?
Måske, måske
Moske kan skues i horisonten
Polariseret politisk uenighed på fronten
Danskere eller terrorister
Lyden af skrigende marxister
Måske moske?
Vi må vente og se

# data[].attributes.body
Hendes fjerdragt af syregrøn.
Når hun over søen danser.
ved respiratorens løn.

Måden hun svanser
med sine kødløse hofter.
kun hendes åndedræt man sanser.

Se det evige grin gemmer.
sandheden af børnedrømme
fyldt med håb og tomme løfter.

Vi har valgt at forblive stumme.
lyve leende som og imitere hende.
Hvis sandhed gør os ømme.