# data[].attributes.attachment_link.title
Одна історія. Як Україна допомогла Марку Твену стати зірковим письменником

# data[].attributes.attachment_link.title
"Пригоди Тома Сойєра" аудіокнига Частина 2 (Розділи 21-36)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Хата-Читальня

# data[].attributes.attachment_link.title
«Пригоди Тома Сойєра» Розділи 1-2. Аудіокнига українською. Марк Твен.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Хата-Читальня

# data[].attributes.attachment_link.title
«Пригоди Тома Сойєра» Розділи 3-4. Аудіокнига українською. Марк Твен.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Хата-Читальня

# data[].attributes.attachment_link.title
«Пригоди Тома Сойєра» Розділи 5-6. Аудіокнига українською.  Марк Твен.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Хата-Читальня

# data[].attributes.attachment_link.title
«Пригоди Тома Сойєра» Розділи 7-8. Аудіокнига українською.  Марк Твен.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Хата-Читальня

# data[].attributes.attachment_link.title
«Пригоди Тома Сойєра» Розділи 9-10-11. Аудіокнига українською. Марк Твен.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Хата-Читальня

# data[].attributes.attachment_link.title
«Пригоди Тома Сойєра» Розділи 12-14. Аудіокнига українською. Марк Твен.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
слухати українською

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
твір повністю

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
не скорочений

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Хата-Читальня

# data[].attributes.attachment_link.title
"Пригоди Тома Сойєра" Розділи 15-17. Аудіокнига українською. Марк Твен.

# data[].attributes.attachment_link.description
Uploaded by Хата-Читальня on 2018-01-03.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Хата-Читальня

# data[].attributes.attachment_link.title
"Пригоди Тома Сойєра" Розділи 18-20. Аудіокнига українською. Марк Твен.

# data[].attributes.attachment_link.description
Uploaded by Хата-Читальня on 2018-01-03.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Хата-Читальня

# data[].attributes.attachment_link.title
"Пригоди Тома Сойєра" Розділи 21-24. Аудіокнига українською. Марк Твен.

# data[].attributes.attachment_link.description
17:09 розділ 22. 25:35 розділ 23. 37:27 розділ 24. Видавництво: "Книга вголос" Текст читає: Валерія Чайковська.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Хата-Читальня

# data[].attributes.attachment_link.title
"Пригоди Тома Сойєра" Розділи 25-28. Аудіокнига українською. Марк Твен.

# data[].attributes.attachment_link.description
Uploaded by Хата-Читальня on 2018-01-05.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Хата-Читальня

# data[].attributes.attachment_link.title
"Пригоди Тома Сойєра" Розділи 29-30. Аудіокнига українською. Марк Твен.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Хата-Читальня

# data[].attributes.attachment_link.title
"Пригоди Тома Сойєра" Розділи 31-32. Аудіокнига українською. Марк Твен.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Хата-Читальня

# data[].attributes.attachment_link.title
"Пригоди Тома Сойєра" Розділи 33-34. Аудіокнига українською. Марк Твен.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Хата-Читальня

# data[].attributes.attachment_link.title
«Пригоди Тома Сойєра» Розділи 35-36. Заключення. Аудіокнига українською. Марк Твен.

# data[].attributes.attachment_link.title
Классная песня о фильме Приключения Тома Соера

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Вікторія Суміна

# data[].attributes.attachment_link.title
До уроку Марк Твен «Пригоди Тома Сойєра»        

# data[].attributes.attachment_link.description
Розподіли слова, що характеризують героїв

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Алла Кучерява

# data[].attributes.attachment_link.title
Літературний пазл для 5 класу. Герої повісті М.Твена „Пригоди  Тома  Сойєра”.

# data[].attributes.attachment_link.description
Впізнати літературного персонажа за  характеристикою.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталя Слубська

# data[].attributes.attachment_link.title
Літературний пазл для 5 класу   Пригоди Тома Сойєра

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія  Гиренко

# data[].attributes.attachment_link.title
Марк Твен "Пригоди Тома Сойєра"

# data[].attributes.attachment_link.description
Якщо готовий - розпочали!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Марк Твен

ПРИГОДИ ТОМА СОЙЄРА

Розділ перший

Том грається, воює, ховається

- Томе!

Ніякої відповіді.

- Томе!

Ніякої відповіді.

- І де дівся цей хлопець, хотіла б я знати... Томе!

Старенька зсунула окуляри на кінчик носа і оглянула кімнату поверх окулярів; потім вона підняла окуляри на лоба і глянула з-під них. Вона майже ніколи не дивилася крізь окуляри, шукаючи таку дрібницю, як хлопця. Адже ці окуляри були її парадним убранням, гордістю її серця і надівались вони для краси, а не для звичайних потреб; вона могла дивитися з таким самим успіхом і крізь пічні заслінки. На хвилинку вона розгубилась, а потім сказала не дуже сердито, але досить голосно, щоб меблі могли її почути:

- Ну, присягаюся, якщо я спіймаю тебе, я...

Вона не закінчила, бо саме в цей час нахилилась і почала штурхати щіткою під ліжком, переводячи подих після кожного руху. Але з-під ліжка вона не витягла нічого, крім кішки.

- От препоганий хлопчисько! Ніколи ще не бачила такого!

Старенька підійшла до відчинених дверей і, ставши на порозі, пильно вдивлялася в свій город - помідори, які заросли бур՚янами. Тома там не було. Тоді вона підвищила голос так, щоб його було чути якнайдалі, і гукнула:

- Ге-ей, Томе!

Легенький шелест почувся ззаду. Вона обернулась і тієї ж миті схопила за підтяжки хлопчика, що збирався втекти.

- Ну, от! Мені слід було б зазирнути до цієї комори! Що ти там робив?

- Нічого.

- Нічого? Подивись на свої руки, подивись на свій рот. Що це таке?

- Не знаю, тітко!

- Ну, то я знаю! Це - варення, ось що це таке! Сорок раз казала тобі: якщо ти не залишиш не варення в спокої, я з тебе шкуру здеру. Дай-но мені різку.

Різка свиснула в повітрі. Біда була неминуча.

- Ой, тітко! Що у вас за спиною?

Старенька злякано обернулась і схопилася за спідницю. А хлопець миттю переліз через високий паркан і зник.

Тітка Поллі на хвилину остовпіла, а потім тихо засміялася:

- Оце то хлопець! Невже я ніколи нічого не навчусь? Хіба ж він мало мене дурив? Час би вже порозумнішати! Але, мабуть, старий дурень найдурніший за всіх. Недарма кажуть, що стару собаку не навчиш нових штук. Але, боже ж мій, він завжди придумає щось нове, і ніколи не вгадаєш, що він утне. Він начебто знає, скільки можна мучити мене безкарно, а коли я розсерджуся, зараз же втече або розсмішить мене. І гнів мій проходить, і я не можу його бити. Я не виконую свого обов՚язку щодо цього хлопця, нічого гріха таїти. Сказано ж в біблії: заощадиш різку - зіпсуєш дитину. Я страждатиму за гріхи нас обох, це я знаю напевне. Він пустун. Але, боже мій, він же, бідолашний, син моєї покійної сестри, і не можу я його відшмагати. Щоразу, як я відпускаю його, совість мучить мене; і щоразу, як я б՚ю його, жаль крає моє старе серце. Ну що ж, правду сказано в святому письмі: у людини дні короткі і повні скорбот. І це таки так. У школу він сьогодні не повернеться і байдикуватиме до самого вечора. Але завтра мені доведеться покарати його - посадити за важку роботу. Жорстоко змушувати його працювати тоді, коли у всіх хлопців свято, але нічого не вдієш: роботу він ненавидить над усе в світі, а мені треба ж коли-небудь виконати свій обов՚язок, бо інакше я погублю дитину.

Том таки справді цілий день байдикував і дуже весело провів час. Він прийшов додому саме вчасно, щоб перед вечерею допомогти негреняті Джімові напиляти дров на завтра, наколоти трісок на розпал або - точніше - розповісти про свої пригоди, поки той виконував три чверті всієї роботи. Молодший брат Тома, Сід (не рідний брат, а зведений), уже зовсім упорався (він мусив збирати гілки). Сід був смирний хлопець. Він ніколи не пустував і не завдавав прикростей дорослим.

За вечерею Том нишком тягав цукор, коли обставини це дозволяли. Тітка Поллі задавала йому глибокодумні і лукаві питання, сподіваючись, що Том проговориться. Подібно до багатьох простеньких душ, вона вважала себе великим дипломатом, здатним до найтонших і наймудріших вивертів. У своїх наївних запитаннях вона вбачала дива хитрощів і лукавства.

- Томе,- сказала вона,- у школі сьогодні, либонь, було жарко?

- Ага!

- Дуже жарко, правда ж?

- Ага!

- А тобі не хотілось купатися, Томе?

Том відчув щось недобре. Тінь підозри вкралася йому в душу. Він пильно глянув у лице тітки Поллі, але не зміг ні про що догадатись. І відповів:

- Та ні, тобто не дуже.

Старенька помацала рукою Томову сорочку і сказала:

- Навіть не спітнів.

І вона з гордістю подумала: як уміло переконалася вона, що сорочка у Тома суха, а ніхто навіть і не догадався, що в неї на думці було. Але тепер Том зрозумів, куди вітер віє. Тому він поспішив запобігти дальшим запитанням:

- Ми підставляли голову під кран. У мене ще й досі волосся мокре. Бачите?

Тітка Поллі з сумом подумала, що вона забула про таку просту річ і знову прогавила важливий доказ вини. Раптом їй знову спало па думку:

- Томе, адже для того, щоб підставити голову під кран, тобі не довелось відривати комірця од сорочки в тому місці, де я його зашила? Ану, розстебни куртку!

Том зовсім перестав хвилюватися. Він розстебнув куртку. Комірець сорочки був дбайливо пришитий.

- Ну й добре. От молодець! А я була певна, що ти байдикував і бігав купатись. Гаразд, я не серджусь на тебе: ти хоч і великий крутій, але іноді буваєш кращим, ніж можна подумати.

Вона й журилася, що її хитрощі не досягли мети, і водночас раділа, що Том, нарешті, стає слухняним хлопцем.

Але тут Сід зауважив:

- А мені здавалося, ніби комірець ви пришили білою ниткою. А тепер я бачу, що це чорна.

- Справді, я пришила білою!.. Томе!..

Але Том не чекав далі. Вже за дверима він гукнув:

- Сіде, я тебе за це відлупцюю!

У безпечному місці Том оглянув дві великі голки, встромлені за вилоги куртки. На одній голці була намотана біла нитка, а на другій - чорна.

- Вона ніколи б не помітила цього, коли б не Сід, чорти б його забрали! Та й вона хороша: шиє то чорною, то білою. Краще вона б вибрала якийсь один колір, а то ніколи не вгадаєш... А Сіда я все-таки поб՚ю,- щоб я пропав, коли не поб՚ю!

Том не був зразковим хлопчиком, яким би могло пишатися все місто. Проте він добре знав, хто був зразковим хлопчиком, і ненавидів його.

А втім, за дві хвилини, і навіть раніше, він забув усі свої турботи. Не тому, що вони були для нього не такі тяжкі й гіркі, як турботи дорослих людей, а тому, що цієї хвилини його захопило нове велике діло і витиснуло їх з голови. Так само і дорослі люди забувають своє лихо, захопившись новою роботою.

Такою новинкою був особливий спосіб свистіти, який Том перейняв від одного негра, і тепер йому хотілось попрактикуватися без перешкод. Свистіти треба було з переливами, по-пташиному, торкаючись язиком до піднебіння. Читач, мабуть, пригадує, як це робиться,- коли тільки сам був хлопчиком. Том не пожалкував праці і добився успіхів. Незабаром він весело йшов вулицею, і рот у нього був сповнений солодкої музики, а душа сповнена радості. Він почував себе, як астроном, що відкрив нову планету,- і без сумніву, якщо говорити про сильну, глибоку, нічим не затьмарену радість, то у хлопчика її було більше, ніж у астронома.

Влітку вечори довгі. Ще було видно. Раптом Том увірвав свій свист. Перед ним стояв чужий, незнайомий хлопець, трохи вищий за нього самого. Нова особа будь-якого віку і статі завжди викликала цікавість жителів маленького містечка Санкт-Петербургу1. До того ж хлопець був чепурно одягнений,- чепурно одягнений у будень! Це було просто дивовижно! Гарний капелюх, акуратно застебнута синя суконна куртка, нова і чиста, і такі самі штани! На ногах черевики, дарма що сьогодні тільки п՚ятниця. На шиї у нього була навіть краватка - строката стрічка. Взагалі він мав вигляд міського франта, і це страшенно дратувало Тома. Що більше Том глядів на це диво дивне, то біднішим йому здавався його власний костюм і то вище задирав він носа, показуючи, які огидні йому подібні пишні вбрання. Обидва хлопці не вимовили й слова. Але варт було одному зробити крок, як робив крок і другий - тільки вбік, по колу. Вони стояли дуже довго лицем до лиця і дивились один одному в очі. Нарешті Том сказав:

- Я можу тебе відлупцювати.

- Ну, спробуй!

- Ну що ж, і відлупцюю!

- Не можеш, куди тобі!

- Ні, можу.

- Ні, не можеш.

- Можу!

- Не можеш!

Зловісна мовчанка.

- А як тебе звуть? - спитав нарешті Том.

- Не твоє діло.

- Ось я покажу тобі, яке моє діло!

- Ну, покажи. Чого ж не покажеш?

- Скажи ще два слова, і покажу.

- Два слова! Два слова! Два слова! Ось тобі. Ну?

- Ач який хвацький! Та коли б я захотів, то відлупцював би тебе одною рукою. Праву прив՚язав би за спину, а лівою відлупцював.

- Чому ж ти не відлупцюєш? Ти ж кажеш, що можеш.

- І відлупцюю, якщо ти чіплятимешся до мене.

- Ой-ой-ой! Бачили ми таких!

- Думаєш, як вичепурився, то вже й персона! А бриля якого начепив.

- А ти спробуй збити його! Ось тоді й побачиш, що то за бриль.

- Брешеш!

- Сам ти брешеш!

- Ти тільки ляпати язиком здатний!

- Годі, забирайся геть!

- Ну, ти, слухай: якщо не вгамуєшся, я відірву тобі голову!

- Невже? Одірвеш! Ой! Ой! Ой!

- Таки відірву.

- Чого ж ти чекаєш? Чому ти все нахваляєшся, а нічого не робиш? Значить, боїшся?

- Не боюсь.

- Ні, боїшся!

- Ні, не боюсь!

- Ні, боїшся!

Знову мовчанка. Хлопці зміряли один одного очима і зробили ще одне коло.

Нарешті вони стали плече в плече.

- Іди геть! - каже Том.

- Сам іди геть.

- Не хочу.

- І я не хочу.

Так стоять вони один проти одного, виставивши ноги вперед під тим самим кутом. З ненавистю дивлячись один на одного, вони починають щосили штовхатись. Але ніхто не міг перемогти. Спітнівши і втомившися, вони перепочили, хоча кожний залишався насторожі.

Том сказав:

- Ти боягуз і цуценя. Ось я скажу моєму старшому братові - він одним мізинцем відлупцює тебе. Я йому скажу, він одлупцює.

- Чхав я на твого старшого брата. У мене в самого є брат, ще старший. Він може перекинути твого он через той паркан. (Обидва брати вигадка).

- Брехня!

- Можеш собі казати що завгодно.

Том провів великим пальцем ноги риску в пилюці і сказав:

- Спробуй-но переступити через оцю риску, і я тебе відлупцюю так, що ти з місця не встанеш. Кожен, хто насмілиться це зробити, скуштує кулака.

Чужий хлопець швидко переступив межу і сказав:

- Ну, побачимо, як ти відлупцюєш мене.

- Не лізь! Кажу тобі: краще не лізь!

- Але ж ти нахвалявся, що поб՚єш мене.

# data[].attributes.attachment_link.title
Пригоди Тома Сойєра - Марк Твен, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читайте повний текст "Пригоди Тома Сойєра" (автор: Марк Твен) онлайн українською. Повний текст електронної книги Марк Твен - Пригоди Тома Сойєра в перекладі українською мовою на УкрЛіб