# data[].attributes.body
ארה"ב מבקשת מאתנו לדחות את ההכרזה ב-שלושה חדשים. יש להישמע לעצתה.

# data[].attributes.body
הכרזה באופן חד-צדדי, בניגוד לעמדה ארה"ב עלולה לחבל בסיכוי לשרוד. בנוסף, צפויות סנקציות והגבלות קשות.

# data[].attributes.body
המוראל יכול לצנוח לשפל איום אם צבאות ערב יצליחו בקרבות הראשונים. מאסון זה העם לא יתאושש דורות רבים.

# data[].attributes.body
פלישה צבאית של צבאות סדירים עם נשק כבד, שריון ומטוסים תסכן קיומית את היישוב. העולם לא יתייצב לימיננו.

# data[].attributes.body
מוראל הישוב ולוחמיו, העם היהודי בעולם וידידיו, כולם יתלכדו סביב גודל השעה. דחיית ההכרזה תפלג העם ותוביל לייאוש

# data[].attributes.headline
הכרזת העצמאו

# data[].attributes.body
הכרזת העצמאות של מדינת ישראל נערכה ביום שישי, ה' באייר ה'תש"ח, 14 במאי 1948 בעיר תל אביב, בבית דיזנגוף שבשדרות רוטשילד 16. בטקס שהתקיים בהתאם להחלטת מנהלת העם כ-8 שעות לפני סיום המנדט הבריטי

# data[].attributes.headline
בן-גוריון שכנע והכרי

# data[].attributes.body
בן-גוריון שכנע והכריע בעד הכרזת המדינה וקבע: צבאות ערב יפלשו בכל מקרה! אך ללא מעמד של מדינה, לא יוכל היישוב לאזן את כוחו בנשק ובאנשים, כי רק מדינה עצמאית וחופשית תוכל לעשות זאת

# data[].attributes.body
חלום הדורות עומד להתגשם. אם לא נכריז, קיימת סכנה שההחלטה תבוטל.

# data[].attributes.body
מדינה עצמאית תוכל לשלוט על שערי הארץ ולהזרים עולים ונשק כולל מטוסים. יוגברו: גיוס חובה, הסמכות והשליטה.

# data[].attributes.body
ההכרזה- תעניק רצף שלטוני ליהודים, עם תום המנדט ותממש את החלטת האו"ם כלפי העולם באופן חוקי.

# data[].attributes.body
החליטה מנהלת העם, בישיבה שהחלה ב-12 במאי 1948 והסתיימה בשעה 1:45 לאחר חצות, להכריז על הקמת המדינה.

לדעתם של היסטוריונים רבים, המסתמכים על ספרו של מזכיר הממשלה הזמנית, זאב שרף,[1] ההחלטה להכריז על הקמת המדינה התקבלה בעקבות לחצו שלדוד בן-גוריון, ועל חודו של קול:

בעד: דוד בן-גוריון (מפא"י), משה שרת (מפא"י), אהרון ציזלינג (מפ"ם), מרדכי בנטוב (מפ"ם), משה שפירא (הפועל המזרחי), פרץ ברנשטיין (הציונים הכלליים).

נגד: אליעזר קפלן (מפא"י), דוד רמז (מפא"י), פנחס רוזן (עלייה חדשה), בכור שלום שטרית (ספרדים ועדות המזרח).

נעדרים: הרב יהודה ליב הכהן פישמן (המזרחי) ויצחק גרינבוים (הציונים הכלליים), שהיו מרותקים לירושלים במצור, והרב יצחק מאיר לוין (אגודת ישראל) ששהה בארצות הברית.