# data[].attributes.body
אהלן שמי רננה שמחי נשואה ואמא ל3 מתוקים , הנושא הנ"ל העסיק אותי הרבה בגיל ההתבגרות ועד היום אני מתחברת מאוד לשיטה השישית של תשובות שיש בהם היגיון שמתיישב על הדעת ,
הידיעה שאני יכולה להבין במוח דברים מסויימים או לא להבין אבל לראות איך שאר הדברים מסתדרים עם האמונה איפשר לי להרגע ולהבין שהשאלות הם דרך ללמידה והבנה של הנסתר והסתירות.
מצפה להמשך הלמידה

# data[].attributes.body
מחנכת 9 שנים כיתות ט'-י' באולפנת עפרה ובאולפנת רעיה, נהנת מאוד מללמד לאורך השנים מחשבת ישראל, בעיקר מהמקום שזה יוצר אצל הבנות חיבור, שהבנות מתגייסות להעמקה בנושאים, ביצירת עניין ועוררות סביב שאלות מסויימות. אני מאוד מאמינה בשאלות, חושבת שהן מחייבות דיוק באיך ומה אני שואלת ויוצרות תנועה בנפש של חיפוש ומתוך זה של גדילה פנימית - לכן אני מאמינה שהמרחב צריך להיות כזה שמכיל וונותן לגיטימציה לשאלה, גם אם לא בהכרח תהיה תשובה מובנת.
השאלות באמונה אצלי התחילו בכיתה ו' שם חוויתי משבר קשה ובעיקר התעסקתי רבות בנושאים כמו התמודדות עם קשיים, אמונה בשעת משבר וכו.. מצאתי את עצמי ממש מקבלת מזה כוחות ומעבירה הלאה, עוד בהיותי נערה צעירה בכיתה ח' - ט'...
ולכן גם מהמקום האישי, אני שמחה לתת במה לעולם השאלות והחקר ולהגדיל את ארגז הכלים שלי בתחום.
תודה רבה!

# data[].attributes.body
שלום לכולם, באיחור קל
שמי אדוה, מחנכת ט-י בנות. מלמדת מקצועות קודש ושיעור מחשבת הוא האהוב עלי.
האמת שאני יותר ב"אמונה תמימה". כשהיתי בתיכון פחות היתי שואלת וחוקרת. מאמינה בתום ובפשטות! כמובן שככל השכל מתחדד אז גם השאלות והתובנות. חושבת שהעקרון של לתת לתלמידה את האחריות זה חלק גדול במסע שלה.לא מתוך זריקה, אלא מתוך בירור. יחד איתה! כשהיא מבררת ושואלת, בודקת ומחפשת הקומה שנבנת בתוכה היא הרבה יותר חזקה ואיישית.

# data[].attributes.headline
אמונה בורשטיין

# data[].attributes.subject
אמונה בורשטיין

# data[].attributes.body
היי , אני רכזת בתוכנית משלבים - צעירים מהחינוך המיוחד שעושים שירות לאומי , בת 26 נשואה וגרה בנחלאות , ירושלים .
כתלמידה לא העסיקו אותי שאלות באמונה ,הגעתי מבית שהאמונה הייתה מושתת בהורים ובסבא וסבתא ולא ידעתי שיש אופציה לערער עליה כ"כ הייתי עטופה בסיפורי אמונה והשגחה פרטית .
בעייני 7 העקרונות מספרים על 7 סוגי שאלות של תלמידים , אך התחברתי לעיקרון 2 - זיהוי הזעקה העומדת מאחורי השאלה . כשגדלתי הרגשתי שזה אחד הדברים המרכזים שמעוררים אצל אנשים את שאלות האמונה . מקרים טובים ורעים שקורים להם במהלך החיים , ולכן כמורה עיקרון הזה הוא עיקרון משמעותי לזיהוי ראשוני

# data[].attributes.body
שמי עדינה ביר. מורה באולפנת נגה בית שמש, ובאולפנת שעלבים. אני מתפתחת השנה בכיוונים חדשים, ולא יכלתי לעשות את כל מה שאני אוהבת. יצא שזו השנה הראשונה מזה שנים רבות שאני לא אלמד מחשבת. כדי לא להרגיש שאני נפרדת מהתחום, שמחתי על ההזדמנות להמשיך ולהשתלם בהוראת מחשבת.
כשאני חושבת על שאלות שלי באמונה, בעיקר בגיל הנעורים, אני חושבת שמשמעותי מאוד לתת לגיטימציה לספק. כששמעתי ממורים "אני לא יודע", וראיתי אותם ממשיכים בחייהם הדתיים, זה היה מחזק.

# data[].attributes.body
אני מורה לביולוגיה ומדעים לחט"ב בעלת תואר שני בביולוגיה. מגיל התיכון נהניתי לחקור ולגלות את נפלאות הבריאה בתחומים שונים: רפואה, פיזיקה, כימיה ועוד...התגאיתי ושמחתי באמונה בה אני מאמינה וגדלה. עלו בי שאלות ותהיות בגיל 18-22 עברנו חוויות מאתגרות במשפחה וכן גיל ההיכרויות (שידוכים), גרם לי להתכנס בתוך עצמי ולשאול את עצמי למה ה' נוטש אותי...
כשקראתי כעת את העקרונות להתמודדות עם שאלות אמונה, אני מתחרטת שלא היו לי כעזר אז. הייתי ממסגרת אותם. מאוד הזדהיתי עם כל העקרונות, הם ממש עוגן לכל מורה ולכל אדם שצריך להתמודד מול שאלות אמוניות. העקרונות האלו הרגיעו אותו אז ויכולים לסייע לי גם לעמוד כמורה מול תלמיד עם שאלות מסוג כזה.
בחרתי את הקורס הזה כדי להעמיק את עקרון 7 שכל מורה צריך להוסיף עוד ידע ולהיות מתאים להכיל את תלמידו. מקווה לקבל עוד כלים אמוניים שיתאימו לשפה המודרדנית ולדור המודרני והחדשני של ימינו.

# data[].attributes.headline
שלום וברכה לכולם

# data[].attributes.subject
שלום וברכה לכולם

# data[].attributes.body
שלום לכולם, שמי אלדר כהן לומד חנ"מ ותנ"כ בן 26 מירושלים, עובד כמחנך בבי"ס חינוך מיוחד בירושלים.
אני כתלמיד לא זוכר כל כך שהייתי עסוק בשאלה של האמונה, בגלל הגעתי ממשפחה דתית בה האמונה מושרשת בהוריי ובמשפחתי.
בבית הספר בו למדתי אני זוכר את אחד התלמידים חוקר את האמונה, המורה היה משתמש בעיקרון מספר 3 - העברת האחריות לתלמיד שלדעתי הוא מאוד חשוב ומועיל. המורה היה נעזר בתלמידים בכדי לענות על השאלה הנשאלת ולעיתים היו תשובות שמאוד מעמיקות שלא היינו מצליחים לענות עליהם ללא עזרת התלמידים וכן דבר שגרם לתלמיד לקחת את האחריות במציאת התשובות ביהדות בכוחות עצמו.

# data[].attributes.headline
אליסף   אריאל

# data[].attributes.subject
אליסף   אריאל

# data[].attributes.body
שלום וברכה
שמי אליסף, נשוי ואב לחמישה ב"ה.
אני מחנך בישיבה תיכונית כ 7 שנים. לפני כן חינכתי בתיכון דתי כ4 שנים. לא קשה היה לשים לב להבדל בין גישות התלמידים, כמובן שאני מדבר בהכללה.
בתיכון - החברה שמתפללים עושים זאת די בדבקות ובהתלהבות ברמה כזו או אחרת. חלקם הגדול מגיע מבתים מסורתיים או אפי' חילונים ואמונתם היא סוג של אמונה "תמימה" ולא "שכלתנית".
לעומתם, בישיבה התיכונית, לפחות להרגשתי, הרבה מהתלמידים מקיימים מצוות כיוון שנולדו דתיים, ואילו היתה להם בחירה, לא בהכרח שהיו נשארים כאלה.. סוג של "רובוט". אני מתלבט עם עמיתיי וביני לבין עצמי כיצד אפשר לעורר בהם את ההתלהבות בתפילה ובקיום המצוות. לענ"ד. הבסיס לזה הוא ההתמודדות הנכונה עם שאלות האמונה שמעסיקות את החברה ואם נתמודד עם שאלות אלו בצורה טובה, זה יכל להוות את הבסיס לבניית זהותם הדתית של התלמידים.

# data[].attributes.headline
רפאל איש שלום

# data[].attributes.subject
רפאל איש שלום

# data[].attributes.body
שלום, שמי רפאל איש שלום ואני מחנך ורכז שכבה י' בישיבה התיכונית אמי"ת נחשון. אני בוגר תואר שני במחשבת ישראל ותוכנית הסמכה לרבנות. תושב צור הדסה, נשוי לרחלי ואב ל6 ילדים ב"ה.
מבחינתי השאלה הגדולה של הדור היום היא התפילה. אני רואה יותר ויותר את הקושי של התלמידים להתפלל ולצערי אני מחפש דרכים רבות ללימוד הנושא ועדיין אני לא מרגיש שאני בכיוון. החבר'ה ברמות השונות לא נמצאים איתנו בסיפור של התפילה. הייתי מאוד שמח ללמוד על כך בהשתלמות הזו.
בשנה שעברה לאחר שהתלמידים חזרו מהסגר הגדול, תלמיד שלי פנה אלי בדמעות, הוא אמר שהוא נמצא בכל נקודת שפל שאפשר לרדת אליה. מכור למסכים ולדברים הכי גרועים במסכים, מכור לאלכוהול ומשתמש קבוע בסמים. מוצף בחרדות קיומיות וכו.. בשטף השיחה איתו  וההקשבה אליו הוא ביקש ממני שנארגן לו ולחבריו בשכבה שיעורים באמונה, הוא מרגיש שרק אמונה יכולה להוציא אותו מהמצב אליו הוא נקלע. התרגשתי מאוד מהתובנה הזו שלו.. ומהרצון העז שלו לצאת לחירות מכל מה שהוא מכור ומשועבד אליו וכל זה דרך רצון שלו להתחזק באמונה.. הלוואי שנצליח במשימה הזו שלנו..
מתוך כך מאוד הזדהתי עם הטענה שלעיתים שאלות באמונה משליכות על המצב בו התלמיד נמצא בחייו הפרטיים.. והמשימה של המחנך היא להקשיב, להיות אמפטי וכו.. אך אני חייב לציין שכל הנקודות שעלו בתחילת היחידה מדוייקות ונכונות מאוד.
תודה רבה ובהצלחה! רפאל איש שלום

# data[].attributes.body
שלום וברכה
שמי אליהו חחיאשוילי
כרגע מנהל תיכון בישיבה תיכונית, מלמד כעשור מחשבת ישראל.
צריך לזהות את המקום בו התלמיד נמצא. למדתי עם השנים שיש תלמידים המבקשים את הידע ולהם טוב שהמורה יהיה בעל ידע רחב, שיציג מרחב דעות ושל מחשבה חופשית. יש תלמידים שהקושי הוא בזה שלא מקשיבים להם, כאן פעמים רבות לא התשובה היא העיקר אלא ההזדהות ואמפטיה לתלמיד.
הרבה פעמים בשיעורי מחשבת סובבנו את השאלה מהשאלה האם קיים? האם תורה מן השמיים? לשאלה: מה המשמעות עבורי אם קיים? או מה המשמעות עבורי אם תורה מן השמיים? במקרים אלו השיח האותנטי היה אפשרי יותר, כי שוחחנו על החיים.
כמובן לייצר מרחב בו יש מקום לשאול שאלות, לתת הרגשה שזו לא רק סיסמא, לתת הרגשה שזו אפשרות ולא לחשוש משאלות גם אם לא תמיד יש לנו תשובה ניצחת לשאלה.

# data[].attributes.body
שלום וברכה,
שמי יואל דוד ואזנר. אני מחנך בישיבה תיכונית כבר שש שנים
ב"ה.
כשהייתי בצבא תפס אותי קצין חילוני שהיה המ"מ שלנו. הייתי
במחלקת בנישים.
הוא שאל שאלה וביקש שלא נענה לו מיד (כמו שדתיים אוהבים) אלא
נחשוב על השאלה לעומק.
אם היו אומרים לך שאין דבר כזה עוה"ב, אין ג"ע ואין
גיהנום, האם היית ממשיך לקיים את התורה כפי שהיא?
אני חייב לציין שהשאלה הזאת ליוותה אותי תקופה וכשהגעתי לישיבה
בה למדתי שאלתי את רה"י ועיינתי בסוגיה האמונית שסביב שאלה עמוקה זו.

העיקרון שעזר לי מאוד באותו זמן הוא עקרון השביעי שהוצג כאן, 'ידע של המורה ופריסת מגון הדעות המתייחסות לשאלה'. במקרה שלי זה היה ראש הישיבה שפרס בפני את המשנה הסדורה סביב השאלה יחד עם מקורות רלוונטית כך שאוכל בהמשך להעמיק בסוגיה בעצמי.
נתינת מקום לשאלה והבאת תשובה מסודרת ומבוססת היה עבורי כמו 'מים קרים על נפש עייפה'.

בעיני העקרון הזה הוא קריטי למורה שמלמד מחשבת. בדור שלנו צריך להיות מאוד חדים עם נתינת תשובות לשאלות באמונה. הרבה פעמים אתה חייב לתת תשובה קולעת בסיטואציה שאם לא תעשה זאת כך, התלמיד יתרחק עוד יותר מהאמונה שלו. דווקא כשהתלמיד רואה שאתה לא נבהל משאלות ויש לך משנה סדורה, הוא נותן אמון ובעצמו מתחיל לחקור את אמונתו.

# data[].attributes.headline
שלום וברכה, שנה טובה.

# data[].attributes.subject
שלום וברכה, שנה טובה.

# data[].attributes.body
שמי רויטל פרומוב,
מורה למתמטיקה ומחשבת ישראל באולפנת "אייל ברמה" - נוב, רמה"ג.
תודה רבה על הקורס.
קראתי בעיון רב את 7 העקרונות הנ"ל, שכולם נכונים בעיניי, אמיתיים וחשובים.
העקרונות שהכי "נגעו בי" ו"דיברו אלי" הם:
ראשית - ההכרה ומתן הלגיטימציה לשאלות, לבירור. ההרגעה וההבנה שלימוד אמונה הוא בעצם לימוד של חיים ולכן הוא גם קורה כל החיים. אנחנו משתנים בתקופות חיינו וכך גם תפיסות עולמנו וההכרות והתובנות שלנו, גדלות ומעמיקות יחד איתנו עם השנים. אירועי החיים שלנו, חוויות שאנו חווים  - כל אלה הופכים אותנו וממילא את האמונה שלנו לחיה, דינמית, משתנה, מתבגרת, מעמיקה. אדם גדל ומתפתח כל ימיו (לפחות שואף לכך...) - לכן עצם קיומם של השאלות הוא טיבעי וברור ולגיטימי. גם האותנטיות חשובה לענ"ד בכך שגם לי כמורה יש שאלות ותהיות ובירורים - ואנו לומדות יחד. כל עוד העמדה הנפשית היא רצון לחיבור כן ואמיתי עם רבש"ע, רצון להבין פשר וכיוון ולא חלילה כהתרסה גרידא - השאלות הן לגיטימיות וכמו שאומר הרב ברקוביץ, הן נובעות מתוך האמונה עצמה.
יחד עם זאת העיקרון השביעי המדבר על הידע ועל השקפת עולם רחבה, היקף בלימוד, הכרת הדעות השונות, ללמוד, להרחיב את היריעה - מדבר אלי מאד!! וכן - האחריות על הלומד. פירוק התבנית של המורה כמעביר הידע ואמור כביכול לדעת הכל ולתת את התשובות והמענים על כל השאלות, והתלמיד כשואל ומקבל. אלא לנסות עד כמה שניתן שגם התלמיד/ה בדיוק כמוני - יחפשו, ישאלו, ילמדו יבקשו מענה עבור שאלותיהם. מוכנה לעזור ולסייע עד כמה שאוכל - אך אם לא נתתי את מענה הראוי, שימשיכו הלאה בחיפוש עד שימצאו מרגוע לנפשם. להסיר את הבורות, ללמוד, לדעת. כל אחד כפי יכולתו ומדרגתו.
הלוואי שנזכה בעז"ה.

# data[].attributes.body
שלום וברכה,
שמי ברק שלוש. נשוי+2.
השכלה: תואר ראשון בחינוך, תואר ראשון ושני במשפטים, לימודי הסמכה בקאוצ'ינג, וגישור וכרגע מסיים תואר שני בניהול יישוב סכסוכים ומשא ומתן.
תעסוקה : מחנך 6 שנים, מורה להיסטוריה, מחשבת ישראל ותושבע, רכז מקצוע. (תיכון ממ"ד תמר אריאל ואולפנית בר אילן בנתניה)
ומהשנה מדריך מחוזי של מחשבת ישראל (מחוז ת"א).

מאוד הסכמתי עם כל העקרונות שהוצגו. לדעתי כולם מהווים תשתית לשיעורי מחשבת ישראל משמעותיים. בכל זאת אני אני מתחבר במיוחד לעיקרון שעוסק ב "זיהוי הזעקה מאחורי השאלה".
לדעתי עקרון זה שוזר עקרונות נוספים. ברגע שהמורה מבין שהשאלה של התלמיד מגיעה ממקום אמיתי של קושי ולא כמתקפה עליו או על הדת הוא נכון יותר להכיל ולא ממהר לזרוק "תשובות קלושות".
לדעתי למורה טוב צריכה להיות ההבנה והענווה שלא כל התשובות נמצאות אצלו ואין זה נכון לכבות שאלה טובה עם תשובה קלושה.
עצם הצפת השאלות מזמינה מסע להעמקה וחיפוש אחר תשובה אמיתית שגם אם זו לוקחת זמן ומאמץ ודאי תביא בסופה עליית מדרגה מבחינה אמונית וחיבור.

# data[].attributes.headline
שלום  , שמי מאיה כהן 

# data[].attributes.subject
שלום  , שמי מאיה כהן 

# data[].attributes.body
אני מורה למחשבת וספרות , רכזת עולים בתיכון אולינה דה רוטשילד
לפני יומיים נקעתי את רגלי וזה היה די מתסכל לא להתחיל את השנה ברגל ימין , תרתי משמע !
זכרון שאלות האמונה :
מגיל צעיר מאוד אני זוכרת את עצמי יושבת עם חברות ומדברות על העולם ועל מה שיש בו , האם זה אמיי , האם לא הכל דמיון , חלום , האם זה כמו הספר שקראנו בתיכון ליצני החצר ?
השאלות היו לא פשוטות אבל ב"ה היו לי שליחים טובים ובית תומך והמשכתי לברר את השאלות , אני עדיין לומדת והנושא מאוד קרוב לליבי
תודה לכם
יום מקסים ושנה טבה

# data[].attributes.body
שלום!
שמי הדר לוי ואני מחנכת ומורה לתנ"ך ומחשבת באולפנת צביה בהרצליה.
זכור לי שבימי הנעורים היו לי המון שאלות באמונה. הקיומית בניהם הייתה על עצם מציאות ה' בעולם וההרגשה שלי אותו בחיים.
חיפשתי המון תשובות באתרים של שו"ת לנוער שסיפקו תשובות טובות אך היה חסר בהם הקשר, האמפתיה ומי שיכיר אותי ואת החיים הפרטים שלי וידע להסתכל מה עומד בבסיס ובעומק של השאלה..
בהמשך דווקא קיבלתי מענה טוב שכולל גם את הקשר עם הרב שלימד אותנו מחשבת בכיתה- דווקא בשיעור רשות שעשה לנו מעבר לשעות הלימודים. שם יכלנו לשאול מעבר ובעיקר להרגיש שיש מי שמאפשר לשאול ו"אפילו" יש לו תשובות... (עקרון 1 ו7).
כשסיימתי שירות לאומי הרגשי צורך עז לבנות את העולם האמוני בצורה מובנית ורצינית ולכן למדתי במדרשה שנה מלאה ושם אני מרגישה שהצלחתי לשאול, להעמיק בתשובות ולהכיר עולם עמוק, יציב ורחב של האמונה.
כיום כמורה למחשבת אני מרגישה חובה לעורר את הבנות לבנות את העולם האמוני שלהן, לשאול שאלות, להפנות אותן למציאת תשובות במקורות ראויים(לעיתים לרבנים, לספרים, לאתרים טובים). לא להיות אדישות כלפי העולם הרוחני-אמוני שלהן ולהציב את האמונה במקום של תהליך , התבוננות ובניה.

# data[].attributes.body
שלום שמי יערה פוטר
מורה למחשבת ומתמטיקה מזה כ20שנה.
ורכזת פדגוגית באולפנת הראל נהריה.
זכיתי לשמש כ4 שנים בתפקיד מדריכה מחוזית במחוז צפון.
שמחה מאוד להתחדד ולהעמיק שוב בנושא חשוב זה .
באופן אישי האמונה היתה חזקה אצלי ובהירה וזכיתי ללמוד באולפנא שבה לא פחדו מעיסוק בשאלות ( שהיו שונות מאוד בזמנו מאופין היום) .
ההתמודדות שלי היתה כשלמדתי מחשבת ישראל באוניברסיטה העברית ושם הייתי צריכה לבנות לעצמי את ההבדל שבין ידע לבין אמונה ולבנות לעצמי את השילוב המנצח בין השנים. בסופו של דבר ברור לי  שיצאתי מורווחת מהשילוב הזה.
ובהקשר זה גם לגבי הגישות השונות שהוצגו. אני בהחלט מזדהה עם הלגיטימציה לשאלה, עם האוטנטיות עם החיפוש והבירור. אך יחד עם זאת עם החשיבות העצומה לידע . בסופו של דבר התלמיד מחפש גם תשובה. צריך לעבור איתו את המסע ביחד ולנתב אותו לגבש בסופו של דבר את דרכו, אך מתוך חשיפה לתשובות אפשרויות מתוך ההבנה שישנו עיסוק בשאלה וישנם תשובות שניתנו. נכון שעיסוק באינסוף הוא אינסופי ולכן התשובה לא תהיה מוחלטת אך בהחלט יש ציר ממנו ואליו שואפים.
תודה ובהצלחה .

אשמח שקבצי המקורות המובאים יהיו בקבצים הניתנים להורדה . כך נוכל להשתמש בהם בעתיד.

# data[].attributes.body
שמי מיכל רוזנווסר. אני מורה לתושבע ולמחשבת ישראל בתיכון. מכניסתי לתיכון התענינתי מאוד בעולם התורה והאמונה. בעיקר חשתי צמא לידע. היו שאלות אמוניות אך החוויה שלי הייתה שאם הידע יהיה פרוש לפניי אוכל להתמודד עם השאלות. לא חיפשתי דווקא תשובה ברורה אלא יותר דרך חיים עמוקה שתתדע להתמודד עם שאלות ואתגרים. הדבר שעזר לי הוא המענה שקיבלתי בב"ס ובתנועה ללימוד מעשיר וכן הליכה והקשבה לשיעורים.
מאוד התחברתי לעקרונות שהובאו לעיל. כבסיס להיות במקום לא שיפוטי, כל שאלה היא ראויה. ודבר נוסף הוא בסיס של ידע. אני חושבת שכאשר לומדים הרבה מהשאלות מקבלות מענה מתוך התלמיד עצמו. בין אם מתוך הסכמה עם מה שלמד ובין אם דווקא מתוך אי הסכמה. הלימוד מברר ומעמיק את השאלות ואת התשובות הנובעות מהתלמיד עצמו.

# data[].attributes.headline
שמי לירן נאה,מחנכת באולפנת בית שאן  ומורה למחשבת ישראל .

# data[].attributes.subject
שמי לירן נאה,מחנכת באולפנת בית שאן  ומורה למחשבת ישראל .

# data[].attributes.body
מגיל ההתבגרות חקוקה לי התחושה שזה "לא בסדר" לשאול שאלות,
הסתובבתי עם שאלות אמונה רבות ותמיד התביישתי בהם. ב"ה שאלות אלו דחפו בעבר ובהווה ללמוד ולגדול, אבל תחושת הבושה, בפער שלכאורה בין הפנים והחוץ-  זכורה לי מאוד.
מהעקרונות שהובאו ניתן ללמוד בעיני רבות וטובות.
מה שאני לקחתי-
גם אני תלמידה, לא רק אתן, תחושת ההזדהות והסקרנות ללמידה עוברת לבנות ללא מילים.
המקום לשאול, הכבוד לסקרנות.
הצורך שלהן לקחת אחריות על שאילת השאלות ובניין האמונה מתו כך, "אני לא ספק תשובות", אני תמיד מדגישה וחוזרת.

# data[].attributes.body
מחנכת כיתה י' מקדמת של בנות.
בעיני העקרון הראשון הוא מפתח לכל השאר, ולא סתם נקרא "תשתית".
ברגע שמורה יגיע בגישה של אמפתיה מכיל תתקבל הקשבה ותינתן לגיטמציה לשאלות האמונויות.
כתלמידה, ברגע שלא תהיה לי לגטמציה לשאול שאלות יתאפשר לי בכלל לגעת בנושאים כל כך רגישים.
כמורה, אני מאמינה שידע הוא חשוב, גם אם באותו הרגע אין לי את התשובה המדויקת לתת לתלמיד, אני אקח על עצמי את האחריות להעמיק בנושא.
בנוסף, אני חושבת שבנושא כזה נדרשת אותנטיות שתיצור שיח אמיתי ונוגע.

# data[].attributes.body
שלום וברכה, שמי דבינה. אני מלמדת מחשבת ישראל והיסטוריה בביה"ס פלך לבנות בירושלים וגם במדרשת לינדנבאום. השנה התחלתי לימודי תואר שלישי במחשבת ישראל בבר אילן. שמחה מאוד להשתתף בהשתלמות מעניינת וחשובה זו - תודה חנה!
בתור נערה מתבגרת, למדתי בבית הספר יהודי-דתי (בחו"ל) שלא נתן מענה בכלל לשאלות שלי. בבית ספרי חלקו את התלמידות ל3 קבוצות ללימודי יהדות. בנות הכיתה "החלשה" דווקא קבלו סוג של מענה לשאלותיהן דרך תוכנית מובנית לחיזוק האמונה. בבנות 'החזקות' בכלל לא השקיעו זמן ומחשבה ופשוט הניחו שהכל כשורה. הייתי נערה סקרנית וחושבת. האמנתי שיש ליהדות המון להציע אבל לא היה מקום, אמפתיה או אופק לשאלות שלי. יצאתי מבית הספר עם רצון עז ללמוד ולחוות דברים שונים ומשמעותיים יותר ממה שהכרתי בבית הספר - ידעתי שלא היהדות אכזבה אותי אלא מתווכיה. מאז ב"ה זכיתי להכיר מורים ודמויות מדהימות במסע חיי שלמדו אותי המון ואני בעצמי ממשיכה ללמוד ולהשכיל אבל חוויות אלה מהתיכון מלוות אותי עד היום כמורה למחשבת. אני מנסה להיות קשובה וכנה לתלמידותיי. לפעמים אני בעמדת המציעה ולפעמים אני מתלבטת יחד איתן על כל מיני סוגיות. הוראת מחשבת היא קיומית עבורי ואני מאוד נהנית לעסוק בסוגיות השונות העולות גם אם לפעמים אני מגיעה הביתה עם כאב ראש וצביטה בלב....

# data[].attributes.headline
שלום, שמי נורית בר יוסף,   אני מורה למחשבת , ספרות וכתיבה יוצרת מעל עשרים שנה באולפנת עפרה, מנחת קבוצות ומנחת תורת חיים  ברשת אמי"ת.     מצטרפת בשמחה לכל דבר טוב שחנה מובילה ושמחה לצלול לעומק לסוגיות שמעסיקות אותי.    זוכרת את עצמי עם המון שאלות באמונה מכתה ו ואילך, שאלות האם יש אלוקים, ואם יש, מדוע הוא מאפשר את הרוע בעולם.  אבא שלי היקר היה הכתובת  הראשונה  לברור. הרגשתי שיש   עוגן יציב וחכם לפנות אליו ולשתף.  אחרי השרות למדתי במדרשת שובה, אני זוכרת שהצגתי בשיעור הראשון שאלה אמונית ליונדב קפלון, והוא ענה לי- "שאלה מעולה, אני לא אענה לך עליה, כי על השאלה הזאת צריך אדם להשיב בעצמו במשך החיים. אבל  בואי  ניפגש בעוד שלושה ימים ותאמרי לי על מה חשבת בנתיים."   התשובה הזאת (שגרמה לי להבין שהגעתי למקום הנכון) מלווה אותי מאז. הוא שמח בשאלה, העביר אלי את האחריות, נתן לגיטימציה לשאלות הממשיכות להישאל במסע החיים, וגם לא התנער מאחריותו כמבוגר המלווה בדרך. אני  מאוד מזדהה עם  העקרונות שהוצגו, ומחכה להמשך מסע הלימוד המשותף.  

# data[].attributes.subject
שלום, שמי נורית בר יוסף,   אני מורה למחשבת , ספרות וכתיבה יוצרת מעל עשרים שנה באולפנת עפרה, מנחת קבוצות ומנחת תורת חיים  ברשת אמי"ת.     מצטרפת בשמחה לכל דבר טוב שחנה מובילה ושמחה לצלול לעומק לסוגיות שמעסיקות אותי.    זוכרת את עצמי עם המון שאלות באמונה מכתה ו ואילך, שאלות האם יש אלוקים, ואם יש, מדוע הוא מאפשר את הרוע בעולם.  אבא שלי היקר היה הכתובת  הראשונה  לברור. הרגשתי שיש   עוגן יציב וחכם לפנות אליו ולשתף.  אחרי השרות למדתי במדרשת שובה, אני זוכרת שהצגתי בשיעור הראשון שאלה אמונית ליונדב קפלון, והוא ענה לי- "שאלה מעולה, אני לא אענה לך עליה, כי על השאלה הזאת צריך אדם להשיב בעצמו במשך החיים. אבל  בואי  ניפגש בעוד שלושה ימים ותאמרי לי על מה חשבת בנתיים."   התשובה הזאת (שגרמה לי להבין שהגעתי למקום הנכון) מלווה אותי מאז. הוא שמח בשאלה, העביר אלי את האחריות, נתן לגיטימציה לשאלות הממשיכות להישאל במסע החיים, וגם לא התנער מאחריותו כמבוגר המלווה בדרך. אני  מאוד מזדהה עם  העקרונות שהוצגו, ומחכה להמשך מסע הלימוד המשותף.  

# data[].attributes.headline
שלום , שמי רננה   אמסלם. אני מלמדת באולפנא בבית שאן. 

# data[].attributes.subject
שלום , שמי רננה   אמסלם. אני מלמדת באולפנא בבית שאן. 

# data[].attributes.body
נהנתי לקרוא את העקרונות, כי אני חושבת שיש לתת התייחסות חשובה ורחבה לעמדה הנפשית שאליה צריך להגיע לשיעורי מחשבת. אני מסכימה מאוד עם העקרון שבו יש צורך להיות האמפתיה עם השאלה של התלמידים, להיות הענוה מצד אחד לא לחייב לתשובות ולתת לתלמידים את האחריות לתהליך הבירור האמוני שלהם ומצד שני להיות אדם בעל ידע שיכול לספק תשובות מגוונות שיוכלו להניח את הדעת לתלמידים. בתור תלמידה הסוגיה של אמונה ובחירה חופשית העסיקו אותי מאוד, והלמידה בשיעור מחשבת נתנה לי את היחס המתאים שהתיישב לי על הלב. גם אם לא עד הסוף, עצם העובדה שאנשים עסקו בשאלה שהעסיקה אותי נתנה מקום לשאלה שלי, וזה נתן לי חיזוק גדול! הלוואי שנצליח להיות מורים כאלו בעצמנו. תודה רבה!

# data[].attributes.body
שמי אלי טישלר, מחנך מזה כ15 שנה בישיבות תיכוניות בצפון, כיום מחנך בישיבה התיכונית חיספין ורכז מחש"י.
מניסיוני האישי שאלות באמונה צפו אצלי בתקופות בהם הייתי בחולשה פנימית וחסר אמון בעצמי. בתקופות שבהם הייתי בתקופה טובה ויותר מלא אמון בעצמי השאלות לא הופיעו.
גם אצל תלמידים ראיתי שלרוב תלמיד שלא רוצה להתפלל או להניח תפילין לדוגמא זה יושב על רקע של חוסר אמון עצמי, מאוכזב מעצמו. בתקופה שהיה לו יותר אמון עצמי היה מתפלל ומניח תפילין מעצמו..(הכי קל לזרוק את התסכול כלפי שמיא...)
מי שעזר לי היה בעיקר המפגש עם מו"ר הרב אברהם יהושע צוקרמן זצ"ל בשיעורי האמונה שזכיתי לשמוע ממנו בישיבה הגבוהה.
בנוסף חברותא מבוגר בישיבה הגבוהה שהיה אז כבר אברך שידע לקבל אותי כמו שאני וידע להכיל אותי ולהיות לאוזן קשבת עם הרבה חום ואהבה.
במאמצים גדולים לאורך שנים פילסתי את הדרך פנימה...
אני משתדל כל הזמן להאיר את נקודת הטוב שבכל תלמיד בכל מצב והרבה פעמים זה עוזר מאוד.. כמובן אני מזמין תלמיד עם שאלות לצאת למסע עם דמות שתתאים לו כדי לחפש את התשובות..

# data[].attributes.headline
מיכל הייזלר- שלום לכולם ולחנה היקרה ששוב מאפשרת לי להעמיק ולצלול לעולם של תשובות קיומיות ובונות. אני מורה   (מעל 20 שנה) למדעים- ביולוגיה ואף חינכתי. השנה אחזור למשימת המחנכת באופן פורמלי ואני רואה חשיבות בצטיידות  ידע מוסדר להתמודדות בבניית עולמות רבים בכיתה. בחוויה שלי -שאלות אמוניות עלו בויכוחים ודיונים סוערים ומהנים (!!) בסניף כשהיינו מדריכים- כיתות י'-י"א ואני חושבת שהמסע החשיבתי יחד עם האחריות להוביל, בנה אותנו לתוך עולם התורה  ממקום אוהב ומקום של יחד ללא פחד ותחושה מכבידה. כיום, שאלות הקשורות במעמד האישה ביהדות  (שלא תמיד מוצאת פתרון אמיתי), שאלות של מעמד הסמכות הרבנית  אלו שאלות שיכולות לעלות . וכמובן בכיתה- התמודדות עם שאלות אבולוציה, דת ומדע. אני חושבת שמבין העקרונות שצוינו אני מביאה איתי בעיקר את העקרון  של העברת התורה ועולם האמונה ממקום של הגיון ומוסר. ומקפידה להראות את יפי הבריאה ושהכל מאיתו יתברך.

# data[].attributes.subject
מיכל הייזלר- שלום לכולם ולחנה היקרה ששוב מאפשרת לי להעמיק ולצלול לעולם של תשובות קיומיות ובונות. אני מורה   (מעל 20 שנה) למדעים- ביולוגיה ואף חינכתי. השנה אחזור למשימת המחנכת באופן פורמלי ואני רואה חשיבות בצטיידות  ידע מוסדר להתמודדות בבניית עולמות רבים בכיתה. בחוויה שלי -שאלות אמוניות עלו בויכוחים ודיונים סוערים ומהנים (!!) בסניף כשהיינו מדריכים- כיתות י'-י"א ואני חושבת שהמסע החשיבתי יחד עם האחריות להוביל, בנה אותנו לתוך עולם התורה  ממקום אוהב ומקום של יחד ללא פחד ותחושה מכבידה. כיום, שאלות הקשורות במעמד האישה ביהדות  (שלא תמיד מוצאת פתרון אמיתי), שאלות של מעמד הסמכות הרבנית  אלו שאלות שיכולות לעלות . וכמובן בכיתה- התמודדות עם שאלות אבולוציה, דת ומדע. אני חושבת שמבין העקרונות שצוינו אני מביאה איתי בעיקר את העקרון  של העברת התורה ועולם האמונה ממקום של הגיון ומוסר. ומקפידה להראות את יפי הבריאה ושהכל מאיתו יתברך.

# data[].attributes.headline
שמי נחמה   מור 

# data[].attributes.subject
שמי נחמה   מור 

# data[].attributes.body
מלמדת בכפר הנוער ביונתן ואחראית על המרכז למידה.
השאלה הראשונה שקפצה לי {אבל בטח היו עוד..} "... מי אמר שהדרך שלנו נכונה ..." אולי נגיע למעלה ונגלה שחיינו את חיינו כטעות. הייתי בחיפוש מה הדרך הנכונה  - חרדים \ דתיים ועוד...מי שעזר לי מאוד שתי חברות טובות שהיו עסוקות מאוד איתי בשאלות הללו...ופנינו לכל מיני דמויות בציבורים השונים שענו לנו בסבלנות על השאלות ועם חלקם נפגשנו פנים לפנים.
העקרון שעזר לי - ישוב התורה עם ההגיון והמוסר , אכן יש הרבה דרכים ועקרונות לי חשוב גם שהדברים התיישבו לי בהגיון {ברור שאי אפשר להבין את הכל וזה גם משהו שמסתדר לי בהגיון כמובן} ובטח ובטח שהדברים יתישבו עם המוסר.

# data[].attributes.body
שמי אלון, מחנך חט'ב ומורה לספרות ולמחשבת ישראל.
אני חושב שהשאלה שהכי הטרידה אותי כילד היא השאלה שמוזכרת במכתב תלמידי הישיבות - האם היהדות גזענית? במה מחיית עמלק שונה מרצונות אחריםש ל אומות בהסטוריה למחות אלו את אלו? עם הזמן והלמידה, השאלה הגיעה למנוחתה. במידה מסוימת.

# data[].attributes.headline
שלום אני חנה ריקלין - מנחת הקורס. (מורה מזה 28 שנה, מדריכת מורים ומרצה במכללת הרצוג) הזיכרון שלי משאלת אמונה הוא זיכרון של בדידות גדולה. אני זוכרת את עומק התסכול שהציף אותי בסביבות כיתה ז' כאשר לא ידעתי מניין לי שיש אלוקים. את החשש מכך שאיאלץ להפסיק להיות דתיה...ואת הבדידות כיוון שלא היה לי את מי לשתף. דמות מפתח שעזרה לי הייתה מחנכת אשר הכילה את השאלות הקשות שהוטחו בה, והעניקה תחושה שהשאלות חשובות ושצריך להעמיק בהן. אני חושבת שסוגיית המפתח היא הרגעה.

# data[].attributes.subject
שלום אני חנה ריקלין - מנחת הקורס. (מורה מזה 28 שנה, מדריכת מורים ומרצה במכללת הרצוג) הזיכרון שלי משאלת אמונה הוא זיכרון של בדידות גדולה. אני זוכרת את עומק התסכול שהציף אותי בסביבות כיתה ז' כאשר לא ידעתי מניין לי שיש אלוקים. את החשש מכך שאיאלץ להפסיק להיות דתיה...ואת הבדידות כיוון שלא היה לי את מי לשתף. דמות מפתח שעזרה לי הייתה מחנכת אשר הכילה את השאלות הקשות שהוטחו בה, והעניקה תחושה שהשאלות חשובות ושצריך להעמיק בהן. אני חושבת שסוגיית המפתח היא הרגעה.