# data[].attributes.body
Pixel je jeden bod obrázku. Grafické obrázky jsou všude kolem nás. Na wikipedii je popsán co to pixel je a jak funguje.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Tento článek je o jednotce grafiky. Další významy jsou uvedeny na stránce Pixel (rozcestník).

Obrázek rozložený na jednotlivé pixely

Barevné složky RGB pixelů na LCD obrazovce

Pixel (zkrácení anglických slov , obrazový prvek; zkráceně px, někdy též pel) je nejmenší (bezrozměrná) jednotka digitální rastrové ( bitmapové) grafiky. Představuje jeden svítící bod na monitoru, resp. jeden bod obrázku, charakterizovaný jasem a barvou, např. ve formátu RGB či CMYK.

Body na obrazovce tvoří čtvercovou síť a každý pixel je možné jednoznačně identifikovat podle jeho souřadnic. U barevných obrazovek se každý pixel skládá ze tří svítících obrazců odpovídajících základním barvám - červené, modré a zelené. Vzhledem k omezenému množství pixelů a omezené frekvenci vykreslování obrazu dochází při zobrazování na monitoru k celé řadě nežádoucích efektů. Mezi ně patří např. aliasing, moaré, neostrosti, mozaikové zkreslení, ztráta informací při zmenšování, zvětšování nebo otáčení obrazu apod.

Velikost pixelu záleží na typu monitoru. U obvyklých analogových typů lze velikost pixelu měnit změnou rozlišení. LCD obrazovky naproti tomu mají počet fyzických pixelů (tzv. nativní rozlišení) zpravidla pevně vázaný na používané rozlišení (např. 1024 × 768 - standard XGA) a zobrazování jiného rozlišení u takového monitoru vede k určité deformaci obrazu, neboť „počítačové pixely" jsou přepočítávány a nerovnoměrně přerozdělovány na jiný počet „fyzických pixelů".

V běžných režimech má obrazovka rozlišení od zhruba 1280 × 720 (HD) po 3840 × 2160 (4K). U patnáctipalcového monitoru při rozlišení 1024×768 představuje velikost jednoho pixelu sotva 0,3 mm. Maximální možné rozlišení monitoru se uvádí v jednotkách „bod na palec" (zkratka DPI z anglického dots per inch).

Jeden megapixel zapisujeme je 1 milión pixelů, tj. bodů. Zkráceně se značí Mpx (nebo Mpix), někdy nesprávně jen MP. Označuje nejen počet bodů v obrázku, ale také (maximální) rozlišení digitálního fotoaparátu, počet citlivých buněk na obrazovém senzoru nebo počet obrazových buněk na digitálním displeji. Například fotoaparát s čipem 2048×1536 odpovídá přesně 3 145 728 pixelům, tedy 3,1 Mpx.

Rozlišení displeje

Podrobnější informace naleznete v článku Rozlišení.

Pixel art

Rozlišení (angl. resolution) monitoru nebo displeje je počet pixelů (nebo maximální rozlišení obrazu), které může být zobrazeno na obrazovce. Často se udává jako počet sloupců (horizontálně, „X"), které se uvádí vždy jako první, a počet řádků (vertikálně, „Y").

Momentálně (2018) jsou nejpoužívanější rozlišení:

1024×768 (XGA/XVGA, eXtended),

1280×800 (WXGA, Wide XGA, hlavně u notebooků),

1366x768 (hlavně u notebooků)

1920x1080 FHD, Full HD nebo 1080p

2560x1440 QHD, QuadHD nebo WQHD

3440x1440 UWQHD, Ultra-Wide Quad HD

Mnoho uživatelů, zejména uživatelů CADu a hráčů video her, používá rozlišení 1600×1200 (UXGA) nebo vyšší, pokud mají odpovídající zařízení. Pokud je rozlišení obrazu vyšší než fyzické rozlišení obrazovky, mohou některé systémy využít virtuální obrazovku. Pro digitální televizi a HDTV je typické vertikální rozlišení 720 nebo 1080 řádků.

Další významy slova

program pro úpravu rastrové grafiky

český časopis o grafice

pixel v CSS neodpovídá konvenčnímu významu tohoto slova

Související články

Externí odkazy

# data[].attributes.attachment_link.description
Tento článek je o jednotce grafiky. Další významy jsou uvedeny na stránce Pixel (rozcestník). Pixel (zkrácení anglických slov , obrazový prvek; zkráceně px, někdy též pel) je nejmenší (bezrozměrná) jednotka digitální rastrové ( bitmapové) grafiky. Představuje jeden svítící bod na monitoru, resp. jeden bod obrázku, charakterizovaný jasem a barvou, např.

# data[].attributes.body
S aplikací Pixel art nemám zkušenosti, ale mohlo by být zajímavé to zkusit. Tvořit své vlastní obrázky může být skvělá zábava. V IT kurzu máme odkaz na online kurz právě v této aplikaci.

# data[].attributes.attachment_link.title
Pixel art aneb umění práce s body - Root.cz

# data[].attributes.attachment_link.description
Pixel art je druh tvorby grafiky na počítači s ohledem na použitou technologii zobrazování, která je založena na vykreslování pixelů tvořících…

# data[].attributes.body
S pixely se nejčastěji setkáváme u televizí, monitorů a především u našich mobilních telefonů. Zde je pár vysvětlení co je mrtvý pixel. Jaké vady ještě můžou nastat v případě pixelů?

# data[].attributes.attachment_link.description
Jednou z častých závad moderních monitorů jsou mrtvé pixely. Na našem blogu iiyama shopu vysvětlujeme, co to je a jak je opravit - podívejte se!

# data[].attributes.body
Zde přikládám odkaz na stažení programu pro kontrolu pixelů ve vašich zařízeních.

Někteří určitě nevěděli jako já, že tato možnost existuje. Věřím, že to někdo využije.

# data[].attributes.attachment_link.title
Dead Pixel Tester - ihned zdarma ke stažení - Stahuj.cz

# data[].attributes.attachment_link.description
Dead Pixel Tester 2.50 download - Testování pixelů na LCD (TFT) displejích TFT displeje mají tisíce zobrazovacích bodů. Na obrazovce jsou navíc pro…

# data[].attributes.body
Zde je návod jak opravit pixely na televizi. Nevím zda to tak můžeme dělat na všech zařízeních, ale proč to nezkusit než půjdeme koupit novou televizi. Netušila jsem že to takto jde, snad to někomu pomůže.

# data[].attributes.attachment_link.title
Opravte jasný, tmavý nebo barevný pixel na obrazovce televizoru Philips [televizory založené na Linuxu a televizory Titan OS]

# data[].attributes.attachment_link.description
Opravte jasný, tmavý nebo barevný pixel na obrazovce televizoru Philips [televizory založené na Linuxu a televizory Titan OS]

# data[].attributes.body
Zde je základní popis Programovacích jazyků. Existuje několik typů programovacích jazyků, včetně imperativních, deklarativních a funkcionálních. Programovací jazyky se neustále vyvíjejí a vznikají

# data[].attributes.attachment_link.description
formální jazyk určený k zadávání pokynů (programu) počítači

# data[].attributes.body
Znalost různých programovacích jazyků může programátorovi pomoci lépe pochopit různé paradigmy a techniky. Mnoho jazyků nabízí knihovny a frameworky, které usnadňují vývoj a zrychlují práci.Dobrý programátor by měl být schopen vybrat vhodný jazyk pro daný projekt a situaci.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Herní vývojář a datový analytik. Prostě dva ajťáci, pomyslíš si. Ve se ale oba věnují něčemu jinému. Mají odlišný IT background, používají rozdílný programovací jazyk a každý je machr na něco.

A takhle je to v IT se vším. Neexistuje univerzální kategorie ajťák. Naopak. V IT se můžeš věnovat desítkám unikátních činností, ke kterým potřebuješ nejrůznější znalosti - ať už jde o logické myšlení, soft skills nebo programovací jazyky.

Chci programovat, jaký jazyk si mám vybrat?

Python, JavaScript, Java a C#. To jsou 4 nejznámější a nejpoužívanější programovací jazyky. S každým z nich najdeš dobré uplatnění, budeš moct pracovat na zajímavých projektech a vybudovat si kariéru. Co tě ale bude jako začátečníka v programování zajímat nejvíc? Jak rychle se dokážeš daný jazyk naučit.

V tomhle článku ti ukážeme pohled na výběr vhodného programovacího jazyka skrz 3 hlavní aspekty:

Vhodnost daného jazyka pro začátečníka

Uplatnitelnost na trhu práce

Oblíbenost, popularita a používanost u programátorů

Popularita a používanost u programátorů

Podívej se na porovnání popularity programovacích jazyků podle Stack Overflow Trends. Je to největší a nejoblíbenější ajťácké fórum a pečlivě mapuje trendy v IT.

Velký nárůst popularity si v posledních letech užívá Python. Naopak, pokles zaznamenává C#. Oblíbenost JavaScript a Javy mírně kolísá, ale není to nic dramatického.

Oblíbenost mezi programátory

Velmi používaným indikátorem oblíbenosti programovacího jazyka je TIOBE Programming Community index . Je pravidelně aktualizovaný a obsahuje velmi relevantní data, které získává ze stovek zdrojů (vyhledávače, názory seniorních programátorů, kurzy, firmy apod.)

Důležité je říct, že je to indikátor oblíbenosti a nehodnotí kvalitu kódu napsaného v jednotlivých jazycích nebo počet řádků.

Poptávka na trhu práce

Indeed.com jsme vybrali proto, že je to největší pracovní portál na světě. Na základě poptávek se dá dobře demonstrovat, které programovací jazyky jsou nejvíc zastoupené v požadavcích na pracovní pozice v IT.

Vhodnost jazyka pro začátečníka

U nás v ENGETU najdeš online a prezenční kurzy, které ti pomůžou v přípravě na tvoji kariéru v IT. Odučili jsme víc jak 8 500 lidí. A podle našich zkušeností je důležité mít při výběru programovacího jazyka na paměti hlavně přehlednost syntaxe a jednoduchost pochopení. Podívej se, jak bychom napsali větu „Hello World" v každém z uvedených jazyků.

Už známe statistická data z různých oblastí a zdrojů. Teď si představíme naši fantastickou čtyřku detailněji a řekneme si, k čemu se jednotlivé jazyky používají.

Python - ideální jazyk (nejen) na začátek

Python se používá v rychle rostoucích oblastech jako je například machine learning, analýza dat, testing, umělá inteligence a deep learning. Očekává se, že Python může být do 3-5 let číslo jedna v popularitě programovacích jazyků. Už teď zažívá obrovský nárůst oblíbenosti a v Česku má Python velkou komunitu ( ) hlavně v krajských městech. Navrhl ho Guido van Rossum v roce 1991 jako open source jazyk (dostupný technicky i licenčně). Používá ho například Kiwi.com, Red Hat, IBM, ROI Hunter, Oracle a mnoho dalších.

Jako začátečník se Python naučíš mnohem rychleji než ostatní tři jazyky. Nemusíš se totiž učit objektově-orientované programování (OOP), což je postrach většiny začínajících programátorů.

Zápis kódu v Pythonu je velmi podobný běžnému psaní . Větu „Hello World" v něm napíšeš jen pomocí jednoho řádku kódu. Pro porovnání, jak je vidět v tabulce výše, pokud chceš stejnou větu napsat v Javě, musíš znát hned 3 složité koncepty jako jsou třídy, statické metody a balíčky. Protože máme Python opravdu rádi, věnovali jsme mu ještě samostatný článek.

JavaScript

JavaScript stojí za každou moderní webovou stránkou a je to opravdu rozšířený programovací jazyk. Zabezpečuje, aby webové aplikace byly interaktivní a jejich obsah se dal dynamicky nahrávat. Pokud bychom používali jen HTML a CSS, stránka by byla jen statická. Představ si, že bys třeba na e-shopu nemohl filtrovat vyhledávání produktů, přečíst komentáře zákazníků nebo si zobrazit často vyhledávané produkty.

Velkou výhodou JavaScriptu, kromě samotné rozšířenosti, jsou i jeho frameworky či knihovny jako React, Angular, Node.js či Vue. Například Node.js ti dovolí používat JavaScript přímo na serveru, a tím pádem nemusíš používat jiný jazyk pro webovou stránku a jiný pro komunikaci se serverem (takže klidně vypustíš PHP či Ruby).

JavaScript si najde uplatnění ve většině, ne-li ve všech firmách. Není tak stabilní jako Java či Python, neustále se vyvíjí a proto je nutné nepřetržitě sledovat nové trendy a vylepšení. Ale na samotné pochopení je to jazyk velmi složitý, a proto se do něj doporučujeme pustit až se solidním programátorským základem.

Nástup JavaScript knihoven a frameworků, a tím pádem i zlepšení pozicie na trhu, dokazuje i velmi rychlý růst popularity zejména v posledních 5 letech. Zdroj: Stack Overflow Trends

Java

Co se týká karierního uplatnění a platu, Java je jazykem číslo 1. Je stabilní a robustní. V Česku jsou stovky firem, které Javu používají a mezi nejznámější z nich se řadí Oracle, Home Credit, O2, Česká Spořitelna, IBM, T-Mobile, ZEBRA, DHL, CGI nebo ICZ. Používá se na komplexní aplikace a to hlavně ve finančním a telekomunikačním sektoru.

Kromě webových či desktopových aplikací se v Javě vyvíjí i Android aplikace. Poptávka po Java vývojářích je obrovská a roste neuvěřitelným tempem. Ale je to taky jazyk, který je poměrně složité se naučit. A tak v kombinaci s velkým množstvím pracovních pozic vzniká nedostatek kvalifikovaných Java vývojářů, kteří jsou pak královsky placeni. Láká tě to? Začít můžeš u nás na kurzu. 😉

Java je objektově orientovaný jazyk, který vznikl v roce 1995. Se svojí syntaxí se řadí mezi ty složitější a tak občas uslyšíš, že mnoho lidí používajících Python či C# se rozhodlo pro tytonebojazyky i proto, že Java měla syntaxi složitější (tzn. kód je „škaredší").

Důležitý fakt, který přispívá k velké popularitě Javy u firem, je její nezávislost na platformě. Spustí se díky tzv. JRE (Java Runtime Environment). Jakmile se JRE na dané platformě nachází, je možné Javu spustit. Laicky řečeno, JRE je malý kousek softwaru vytvořený firmou Oracle, který jen nahraješ do prostředí, ve kterém chceš Java spustit.

Na Jave dnes dokáže fungovat skoro všechno - mobilní telefony, počítače a notebooky používající Linux, macOS i Windows a další elektronická zařízení. Jen pro porovnání, například programovací jazyk Swift vyvinutý společností Apple se používá exkluzivně pouze na zařízeních macOS a iOS.

Java, to je stabilita. Ukazuje to i trend za posledních 10 let, kde se Java drží dlouhodobě okolo 8 %.

V ENGETO Academy Javu učíme v Java Akademii, ale pokud s programováním teprve začínáš, doporučujeme ti spíše Python . Nejen na základě našich zkušeností je vysoká šance, že tvoje nadšení a úsilí ztroskotá na snaze začít s tak komplikovaným jazykem.

C#

C# je jazyk vyvinutý společností Microsoft v roce 2000. Známé firmy v Česku, které používají C# jsou například Solarwinds, FNZ, Notino, Deloitte, ARTIN, Siemens, Oriflame či Komerční Banka. Tento jazyk je také velice silný, protože dokáže pohánět komplexní webové či desktopové aplikace.

Používá se nejčastěji na e-shopech, bankovních aplikacích, monitorovacích nástrojích a podobně. Svoje uplatnění si stejně jako Java najde i ve vývoji Android aplikací. Ale jak už jsme naznačili výše, C# je z hlediska syntaxe srozumitelnější jazyk.

C# je, podobně jako Java, využitelný hlavně ve větších firmách, které mají robustní systémy a infrastrukturu. Je velmi stabilní, má množství pracovních příležitostí a velký potenciál držet se v top 5 programovacích jazyků v následujících letech.

Trend C# poslední léta mírně klesá, což je způsobeno extrémně vysokou popularitou mezi lety 2008-2010. Předpokládá se, že se bude držet na stejné úrovni s Javou.

Doufáme, že ti tento článek pomohl rozhodnout se, kterým směrem se vydat. Jakýkoli jazyk si ale vybereš, pro všechny platí to stejné - nepřestávej se učit. Programování je nikdy nekončící vzdělávací proces, který tě může pořádně nadchnout a můžeš v něm najít uplatnění na celý život. Tvoje budoucnost v IT začíná právě

Přidej se k 12 000+ odběratelům

Tvůj e-mail za zprávu o termínech, pracovních nabídkách nebo novinkách v ENGETU. Pojď do toho!

# data[].attributes.attachment_link.title
Programuju #2: Jaký programovací jazyk si vybrat | ENGETO

# data[].attributes.attachment_link.description
Herní vývojář a datový analytik. Prostě dva ajťáci, pomyslíš si. Ve se ale oba věnují něčemu jinému. Mají odlišný IT background, používají rozdílný programovací jazyk a každý je machr na něco. A takhle je to v IT se vším. Neexistuje univerzální kategorie ajťák. Naopak.

# data[].attributes.body
Mezi nejoblíbenější programovací jazyky patří Python, Java, JavaScript, C++ a C#. C++ je často pro vývoj her a systémového softwaru díky své výkonnosti. JavaScript je klíčový jazyk pro vývoj webových stránek a interaktivních uživatelských rozhraní.

# data[].attributes.attachment_link.title
10 nejoblíbenějších programovacích jazyků pro začátečníky

# data[].attributes.attachment_link.description
Téměř každé elektronické zařízení a výrobek související s elektronikou, který dnes používáme, vyžaduje určitý druh programování. Poptávka po programátorech je tedy stále vysoká a každoročně exponen…

# data[].attributes.body
Zde přikládám prezentaci jak se programovací jazyky vyvíjejí v průběhu let. Historie : První programovací jazyky, jako byl Assembly, vznikly v 50. letech 20. století. Tyto jazyky byly úzce provázány s hardwarem a jejich syntaxe byla velmi obtížná. Silné komunity kolem jazyků patří k jejich popularizaci a vývoji prostřednictvím tutoriálů, knihoven a otevřených diskuzí.

# data[].attributes.body
Python je jeden z nejoblíbenějších programovacích jazyků. Python je známá svou jednoduchostí a čitelností, což je ideální pro začátečníky. Vývoj programovacích jazyků bude pravděpodobně i nadále reagovat na nové technologie, jako je umělá inteligence, cloud computing a Internet věcí.

# data[].attributes.attachment_link.description
Tento článek je o programovacím jazyku. Další významy jsou uvedeny na stránce Python (rozcestník).

# data[].attributes.body
IP adresa, zkráceně pro adresu internetového protokolu, je jedinečný identifikátor, který se používá k lokalizaci zařízení v počítačové síti. Každé zařízení připojené k internetu potřebuje mít unikátní adresu. IP adresy se používají nejen pro identifikaci zařízení, ale také pro směrování datových paketů mezi nimi.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
IP adresa ( anglicky IP address, hovorově „ajpina") je v informatice číslo, které jednoznačně identifikuje síťové rozhraní v počítačové síti, která používá IP protokol. V současné době je nejrozšířenější IPv4, která používá 32bitové IP adresy, které jsou zapisovány dekadicky po jednotlivých oktetech (tj. po osmicích bitů), například 192.168.0.2. Z důvodu nedostatku adres je IPv4 postupně nahrazován protokolem IPv6, který používá 128bitové IP adresy zapsané hexadecimálně, například 2001:db8:0:1234:0:567:8:1.

IP adresa slouží k rozlišení síťových rozhraní připojených k počítačové síti. Síťovým rozhraním může být síťová karta ( Ethernet, Wi-Fi), IrDA port, ale může se jednat i o virtuální zařízení ( loopback, rozhraní pro virtuální počítač a podobně).

Zkratka IP znamená internetový protokol, což je protokol, pomocí kterého spolu komunikují všechna zařízení v Internetu. Dnes nejčastěji používaná je jeho čtvrtá verze ( IPv4), postupně se však přechází na novější verzi 6 ( IPv6). V jiných protokolech se adresování jednotlivých zařízení může provádět jinak (viz např. MAC adresa).

IP protokol byl původně vyvinut pro potřeby komunikace v Internetu. IP adresa musí být v dané síti jednoznačná (jedno rozhraní může mít více IP adres, ale stejná IP adresa nemůže být na více rozhraních), avšak lze používat NAT a privátní IP adresy (viz níže).

Veškerá data jsou mezi síťovými rozhraními přenášena v podobě IP datagramů.

Jelikož by pro běžné uživatele počítačových sítí bylo velice obtížné pamatovat si číselné adresy, existuje služba DNS ( Domain Name System), která umožňuje používat snadněji zapamatovatelná doménová jména počítačů, která jsou automaticky převáděna na IP adresy (např. www.seznam.cz).

Podrobnější informace naleznete v článku IPv4.

Internet protokol používá od začátku tzv. IPv4 formát IP adresy. IP adresou je v IPv4 32bitové číslo, které je definováno jako čtyři oktety, tj. čtyři osmice bitů (ne všechny počítače v minulosti používaly osmibitové slovo, resp. bajt). V běžném textu je IP adresa zapisována čtyřmi desítkovými čísly oddělenými tečkami, kde každé číslo reprezentuje jednu osmici z IP adresy (tj. jeden bajt), např.

192.168.48.39

Protože se jedná o 32bitové číslo, lze takových IP adres zapsat 2 ³² (tj. zhruba 4 miliardy, přesně je to 4 294 967 296). Rozsah použitelných adres se nazývá adresní prostor. Adresní prostor IPv4 však nikdy nebude obsahovat 4 miliardy adres, protože určitá jeho část je rezervována pro jiné potřeby protokolu a nemohou být použity. Dále jsou z praktických důvodů (viz směrování) IP adresy shlukovány do větších celků, čímž se adresní prostor dále zmenšuje. V souvislosti s prudkým rozmachem počítačů v domácnostech to vedlo k vyčerpání IPv4 adres.

Struktura adresy

Adresa se v IPv4 dělí na tři základní části:

Tyto tři části umožňují, aby bylo snadné určit umístění IP adresy na světě. Jedná se o obdobu poštovní adresy (stát, ulice, jméno adresáta). Hranici mezi adresou síťového rozhraní a počítače určuje maska sítě, která v binárním tvaru obsahuje jedničky tam, kde se v adrese nachází číslo sítě a podsítě, a nuly tam, kde je číslo síťového rozhraní (počítače).

Třídy IP adres

Původně sloužila v IPv4 k určení podsítě první osmice bitů (první číslo v zápisu IP adresy). Když se to ukázalo jako nedostatečné, byly zavedeny tzv. třídy IP adres (A, B, C a D), kde bylo rozdělení na podsítě určeno tzv. maskou sítě a ta byla určena prvními několika bity samotné IP adresy. Tento způsob se po čase ukázal také jako nedostatečný, protože poskytoval relativně hodně velkých podsítí (třída A) a málo malých podsítí (třída C), a proto bylo zavedeno beztřídní dělení na podsítě (viz dále).

Classless delegace

Rozdělení na podsítě podle tříd IP adres se ukázalo jako nepružné a s rostoucím nedostatkem IPv4 adres byly hledány způsoby pro vylepšení. Tím bylo tzv. CIDR ( Classless Inter-Domain Routing, beztřídní mezidoménové směrování), které bylo zavedeno roku 1993 a ve kterém je v IP adrese možné hranici čísla sítě a čísla síťového rozhraní umisťovat mezi dva libovolné bity dané IP adresy (IP adresa je v počítači zapsána bitově, takže nevadí, že hranice není mezi desítkovými čísly zápisu IP adresy). Hranici určuje tzv, maska sítě. Adresa síťového rozhraní je pak zapisována buď pomocí IP adresy a délky prefixu nebo desítkovým zápisem masky sítě - viz příklad níže (oba zápisy jsou ekvivalentní, podsíť používá rozsah adres 192.168.0.0-192.168.31.255):

192.168.24.0/19
192.168.24.0/255.255.224.0

Vyhrazené adresy

Jak již bylo zmíněno, nelze využít všechny IP adresy, protože některé mají speciální určení. Například nejnižší adresa v síti (s nulovou adresou stanice) slouží v IPv4 jako označení celé (pod)sítě (např. „síť 192.168.24.0"), nejvyšší adresa v síti (adresa stanice obsahuje samé binární jedničky) slouží jako adresa pro všesměrové vysílání ( broadcast), takové adresy tedy nelze použít pro normální účely.

Adresy 127.x.x.x (tzv. , nejčastěji se používá adresa 127.0.0.1) jsou rezervovány pro tzv. loopback, logickou smyčku umožňující posílat pakety sám sobě.

Dále jsou vyčleněny rozsahy tzv. interních (neveřejných) IP adres (tzv. privátní IP adresy), které se používají pouze pro adresování vnitřních sítí (např. lokálních), na Internetu se nikdy nemohou objevit. Jako neveřejné jsou určeny adresy:

ve třídě A: 10.0.0.0 až 10.255.255.255 (celkem 1× 16 777 216 adres; tj. 16 777 216 adres, z nichž je použitelných jen 16 777 214)

ve třídě B: 172.16.0.0 až 172.31.255.255 (celkem 16× 65 536 adres; tj. 1 048 576 adres, z nichž je použitelných jen 1 048 544)

ve třídě C: 192.168.0.0 až 192.168.255.255 (celkem 256× 256 adres; tj. 65 536 adres, z nichž je použitelných jen 65 024)

100.64.0.0/10 - IPv4 Prefix for Shared Address Space podle specifikace RFC 6598

Podrobnější informace naleznete v článku IPv6.

V souvislosti s vyčerpáním IPv4 adres byl zaveden protokol IPv6, který používá 128bitové IP adresy, kterých je obrovské množství (2 ¹²⁸ ≈ 3×10 ³⁸). IPv6 adresa se zapisuje jako osm skupin po čtyřech hexadecimálních číslicích, například:

2001:0718:1c01:0016:0214:22ff:fec9:0ca5

Úvodní nuly v každé skupině lze ze zápisu vynechat. Výše uvedenou adresu tedy lze psát ve tvaru

2001:718:1c01:16:214:22ff:fec9:ca5

Pokud adresa obsahuje několik po sobě jdoucích nulových skupin, lze místo nich zapsat jen „::". Tato zkratka smí být v adrese jen jedna. Používá se často u prefixů pro nulový konec adresy či u speciálních adres, jako je loopback (smyčka), jejíž tvar ::1 je podstatně příjemnější, než plný zápis 0000:0000:0000:0000:0000:0000:0000:0001.

Skupinové adresy

Protože IPv6 neobsahuje všesměrové (broadcast) adresy, byly pro potřeby doručení jedné zprávy více příjemcům zavedeny tzv. skupinové adresy. Například adresa ff02::1 označuje všechny uzly na dané lince.

Správci sítí si často přejí omezit veřejný internetový provoz v rámci svých privátních sítí z důvodu bezpečnosti a ochrany soukromí. Zdrojové a cílové IP adresy obsažené v záhlaví každého IP paketu jsou vhodným prostředkem k rozlišení provozu pomocí blokování IP adres nebo selektivního přizpůsobení odpovědí na vnější požadavky interním serverům. Toho lze dosáhnout pomocí firewallového softwaru spuštěného na směrovači brány sítě. Databázi IP adres omezeného a povoleného provozu lze udržovat v blacklistech a whitelistech.

V tomto článku byl použit překlad textu z článku IP address na anglické Wikipedii.

GRÉGR, Tomáš Podermański a Matěj. Implementujeme Carrier Grade NAT: nečekané nástrahy. Root.cz [online]. [cit. 2020-01-06]. Dostupné online.

# data[].attributes.attachment_link.description
IP adresa ( anglicky IP address, hovorově „ajpina") je v informatice číslo, které jednoznačně identifikuje síťové rozhraní v počítačové síti, která používá IP protokol. V současné době je nejrozšířenější IPv4, která používá 32bitové IP adresy, které jsou zapisovány dekadicky po jednotlivých oktetech (tj. po osmicích bitů), například 192.168.0.2.

# data[].attributes.body
Zde přikládám odkaz, kde si zjistíte svou IP adresu. IP adresy se používají k lokalizaci geografie uživatelů, což může mít důsledky pro cílenou reklamu nebo poskytování obsahu. Existují nástroje a služby, které umožňují sledovat IP adresy a analyzovat jejich aktivitu.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Operační systém:

Prohlížeč / jádro:

Prohlížeč: Mozilla
Verze: 5.0

JavaScript

JavaScript nepovolen

Co je to:
IP adresa hostname pevná IP ISP TCP/IP IPv6 adresa interní IP adresa Chci vědět o IP adrese více Jak zjistit IP adresu

Co je to IP adresa? IP adresa je jedinečná adresa počítače v internetu. Udává se ve tvaru yyy.yyy.yyy.yyy, kde yyy je číslo v rozsahu 0 až 255. Může vypadat například takto: 93.112.07.247 .

Co je to hostname? Hostname, slouží podobně jako IP adresa k idetifikaci počítače v síti.

Co je to pevná IP? Tato IP adresa zůstává po celou dobu dané služby stejná a nemění se. Adresu přiděluje administrátor(většinou ISP) a tato adresa počítači zůstává i po vypnutí nebo restartu modemu či systému.

Co je to ISP? Internet Service Provider (ISP) - poskytovatel služeb přístupu k internetu.

Co je to TCP/IP? Transmission Control Protocol/Internet Protocol - v současné době nejpoužívanější protokol(chcete-li standard) pro komunikaci v sítích. V 70 letech vyvinutý pro ministerstvo obrany USA.

Co je IPv6 adresa? IPv6 (internetový protokol verze 6) v současné době nahrazuje nevyhovující IPv4. Protokol IPv6 hlavně poskytne mnohem větší prostor adres, které v protokolu IPv4 docházejí. Dalším plusem tohoto moderního protokolu je lepší "práce" s vysokorychlostními daty.

Co je to interní IP adresa? Interní nebo i lokální IP adresa je provozována v Local Area Network (taky LAN, lokální síť, místní síť). Lokální adresy se používají pouze v těchto malých sítích, které jsou převážně používany v domáctnostech, školách či malých a středních firmách.

Chci vědět o IP adrese více!? Pak navštivte největší Internetovou encyklopedii wikipedia

Jak zjistit IP adresu ? Jednoduše, přece zde:-) na www.mojeip.cz .

Veškeré informace na serveru www.mojeip.cz jsou pouze orientační. Autor nebude v žádném případě odpovědný za jakékoliv přímé, nepřímé či náhodné škody.
Informace o zásadách ochrany osobních údajů
© 2006-2020 mojeip.cz

# data[].attributes.attachment_link.title
Moje IP adresa ,IP adresa, zjištění IP adresy, jak zjistit IP adresu | www.mojeip.cz

# data[].attributes.attachment_link.description
Moje IP adresa je intenretový server k zjištění IP adresy verze IPV4 i IPV6, rychlosti připojení k internetu, pingu, operačního sytému, verze prohlížeče a spousty dalších užitečných věcí.

# data[].attributes.body
Veřejné IP adresy jsou dostupné na internetu, zatímco soukromé IP adresy se nacházejí uvnitř domácích nebo firemních sítí. Je možné, že jedna IP adresa je sdílena více zařízeními v případě NAT (Network Address Translation), což je obvyklé v domácích internetových routerech. IP adresy mohou být statické nebo dynamické, přičemž statické adresy se nemění a jsou přiřazovány trvale.

# data[].attributes.attachment_link.title
Co je veřejná IP adresa a k čemu se ti může hodit?

# data[].attributes.attachment_link.description
Je lepší veřejná IP adresa, nebo neveřejná (privátní)? A proč se vlastně IP adresy dělí na dva typy? Pro laika může být tato problematika na první pohled složitá, ale jak se brzy dozvíš, nejde o žádnou vědu. Mimo jiné ti prozradíme, ve kterých případech se nad veřejnou IP vyplatí uvažovat.…

# data[].attributes.body
Soukromé IP adresy začínající na specifických rozsazích, jako jsou 10.0.0.0 – 10.255.255.255, 172.16.0.0 – 172.31.255.255 a 192.168.0.0 – 192.168.255.25

Z bezpečnostního hlediska jsou IP adresy důležité pro monitorování a prevenci kybernetických útoků. Váš počítač je vidět, vy zůstáváte anonymní.

# data[].attributes.attachment_link.title
Co jsou veřejné IP adresy, soukromé IP adresy a vyhrazené IP adresy?

# data[].attributes.attachment_link.description
V době internetu lidé, kteří používají internet, pravděpodobně znají IP adresy. IP adresy se však dále děl&iac

# data[].attributes.body
Existují dvě hlavní verze IP adresy: IPv4 a IPv6. IPv4 adresa se skládá ze čtyř čísel oddělených teček, každou s hodnotou od 0 do 255, např. 192.168.1.1. IPv6 adresa, která byla navržena pro překonání limitací IPv4, obsahuje 128 bitů a má složitější formát jako například 2001:0db8:85a3:0000:0000:8a2e:0370:7334. Vzhledem k neustálému růstu počtu zařízení připojených k internetu hraje přechod na IPv6 klíčovou roli pro budoucí rozšířenou konektivitu.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jestliže chceme v rámci sítě navázat spojení s jiným počítačem, musíme znát jeho IP adresu. IP adresu musí mít každý počítač jinou. Protože jinak by nebylo možné rozlišit s jakým počítačem chceme komunikovat. Jeden počítač může mít i víc IP adres. To pokud má víc síťových adaptérů.

znamená internetový protokol.

IP adresa se udává ve tvaru xxx.xxx.xxx.xxx, kde xxx je číslo v rozsahu 0 až 255 - čili jeden bajt, jelikož máme bajty 4, je tedy tato adresa 32 bitová (1 bajt = 8 bitů -> 4x8 = 32), to je standard IPv4, další standard je IPv6, u kterého je adresa 128 bitová.

IPv4 adresa může vypadat například takto: 85.25.151.22 - kvůli lepší přehlednosti však každá IP adresa může (a nemusí) mít přiřazeno tzv. doménové jméno (hostname). Pokud se například chcete dostat na stránky Billa Gatese, nemusíte zadávat těžko zapamatovatelnou směsici čísel, ale stačí do prohlížeče zadat třeba www.bill.gates.microsoft.com . Jedna IP adresa může mít přiřazeno i více doménových jmen - princip virtuálních serverů na jednom stroji - máte například webhosting u společnosti XY a ta má jeden server, na kterém hostuje více domén pro více zákazníků. Také jeden stroj může mít více IP adres - například pro rozložení zátěže, pokud se jedná o přetěžovaný poštovní nebo web server.

IP adresy si nemůžeme jen tak libovolně vymyslet. Přiděluje je mezinárodní autorita pověřená správou IP adres. V současné době se používá 32 bitová verze IPv4. Protože dovoluje adresování pouze 4 miliard počítačů (teoreticky 4 294 967 296 IP adres), je připravena nová verze IPv6. IPv6 už bude 128 bitová a k její implementaci by mělo dojít okolo roku 2005 - 2015.

Adresa IP se skládá ze dvou částí net - ID (adresa sítě) a host - ID (adresa počítače). Podle toho jak jsou jednotlivé sítě rozlehlé (kolik mají hostů) rozlišujeme tři hlavní třídy IP adres - A, B a C.

IP adresu třídy A v České republice nikdo nemá. Mají ji hlavně nadnárodní společnosti, vládní organizace USA atp. Dovoluje adresování jen 126 sítí, ale v každé z nich může být až 16 miliónů počítačů. Rozsah hodnot IP adres je: 0.0.0.0 až 127.255.255.255.

Třída B umožňuje adresovat už 16 tisíc sítí a 65 tisíc počítačů v každé síti. První dva byte je adresa sítě a další dva adresa počítače. V Čechách ji mají významné organizace. Rozsah hodnot ve třídě B je: 128.0.0.0 až do 191.255.255.255.

Některé IP adresy jsou vyhrazeny pro speciální účely:

Rozsah od 224.0.0.0 do 239.255.255.255 je zařazen do třídy D. Tato třída je využívána pro multicasting. To znamená pro hromadné vysílání videa nebo audia.

Rozsah od 240.0.0.0 do 247.255.255.255 patří do třídy E. Tyto hodnoty jsou rezervovány pro další použití a pro experimentální účely.

127.0.0.0 nebo 127.0.0.1 jsou určeny k testovacím účelům. Nazývají se loopback adresy.
Tyto adresy používá síťový software. Pošleme-li data na tuto adresu, nebudou vysílána přes žádný ze síťových adaptérů počítače do sítě. Pouze zjistíme zda je funkční software, nezávisle na tom, funguje-li síťový hardware.

Síťové adresy, tj. adresy, jejichž host část obsahuje samé nuly. Tyto adresy jsou využívány IP protokolem ke správnému směrování paketů mezi sítěmi.

Broadcast adresa, 255.255.255.255 je určena všem hostům v dané síti. Používají se k hromadnému rozesílání paketů.

Adresy 127.x.x.x (tzv. localhost, nejčastěji se používá adresa 127.0.0.1) jsou rezervovány pro tzv. loopback, logickou smyčku umožňující posílat pakety sám sobě.

Intranet, pokud je síť izolovaná, bez připojení k Internetu, lze použít libovolné IP adresy. Při připojení vnitřní sítě k Internetu by ale mohla nastat situace že budou existivat dvě stějné IP adresy. Této skutečnosti zabraňuje PROXY brána. Proxy brána může sloužit pro libovolnou službu protokolu TCP/IP.

Proxy je ve skutečnosti počítač, který je připojen libovolným způsobem k Internetu. Musí mít skutečnou IP adresu aby viděl "ven" a z "venku" byl vidět.
Při napsání nějaké www adresy na počítači ve vnitřní síti, prohlížeč odešle tento dotaz na proxy bránu. Ta se dotáže svým jménem na Internetu a poté předá požadavek zpátky počítači. A na okolních počítačích se nastaví adresa vyhrazená pro vnitřní sítě. Rezervované IP pro vnitřní sítě:
Třída A : 10.0.0.0 až 10.255.255.255
Třída B : 172.16.0.0 až 172.31.0.0
Třída C : 192.168.0.0 až 192.168.255.0

V IPv6 adresa má délku 128 bitů, což znamená, že počet možných adres je 2 ¹²⁸ ≈ 3×10 ³⁸. To je astronomicky velké číslo; pro představu: teoreticky se jedná o 6×10 ²³ IP adres na 1 m² zemského povrchu. I pokud započítáme, že i v IPv6 je potřeba velkou část adres rezervovat a adresní prostor opět nelze dokonale využít, je těchto adres dostatek na to, aby každé zařízení připojitelné do internetu dostalo svou vlastní jedinečnou adresu.

Adresa IPv6 se zapisuje jako osm skupin po čtyřech hexadecimálních číslicích, například: 2001:0718:1c01:0016:0214:22ff:fec9:0ca5

Úvodní nuly v každé skupině lze ze zápisu vynechat. Výše uvedenou adresu tedy lze psát ve tvaru: 2001:718:1c01:16:214:22ff:fec9:ca5

Pokud adresa obsahuje několik po sobě jdoucích nulových skupin, lze místo nich zapsat jen „::". Tato zkratka smí být v adrese jen jedna. Používá se často u prefixů pro nulový konec adresy či u speciálních adres, jako je loopback (smyčka), jejíž tvar ::1 je podstatně příjemnější, než 0000:0000:0000:0000:0000:0000:0000:0001.

Adresní architekturu IPv6 definuje RFC 4291. Zavádí tři typy adres:

Individuální (unicast) která identifikují právě jedno síťové rozhraní.

Skupinové (multicast) označují skupinu síťových rozhraní, jejímž členům se mají data dopravit. Skupinově adresovaný datagram se doručuje všem členům skupiny.

Výběrové (anycast) označují také skupinu síťových rozhraní, data se však doručují jen jejímu nejbližšímu členovi.

# data[].attributes.attachment_link.description
Naše stránky jsou vytvořené na základě školního projektu v hodinách IVT.

# data[].attributes.body
Soubory cookies jsou malé textové soubory, které webové stránky ukládají do vašeho prohlížeče, aby mohly sledovat různé informace o vaší návštěvě. Reklamní cookies – sledují uživatelské chování a preferencemi k nabízení cílených reklam. Technické a nezbytné cookies – umožňují základní funkce webu, jako je přihlašování nebo uchování zboží v nákupním košíku.

# data[].attributes.body
Zde je návod jak cookies zapnout či vypnout. Cookies si pamatují vaše nastavení webu. Zapnou a vypnout je můžete jak v počítači tak v mobilních telefonech. Správa cookies umožňuje kontrolu nad tím, které typy cookies jsou ukládány ve vašem prohlížeči a jak dlouho tam zůstanou.

# data[].attributes.attachment_link.title
Zapnutí a vypnutí souborů cookie - Počítač - Nápověda Účet Google

# data[].attributes.attachment_link.description
Soubory cookie ukládají informace o prohlížení a usnadňují tak vaše používání internetu. Zjistěte, jak je zapnout či vypnout při používání prohlížeče Google Chrome.

# data[].attributes.body
Zde je ukázka jak o svých cookies informuje jedna konkrétní internetová stránka. Jsou využity ke generování anonymních statistik o používání webu. Zajišťují základní technickou funkčnost webu, tj. přihlašování, využívání služeb apod.

# data[].attributes.attachment_link.description
Prohlášení o používání cookies společností…

# data[].attributes.body
Společnosti Google a Facebook už dostaly pokutu v řádech desítek milionů eur od francouzského úřadu pro ochranu dat kvůli tomu, že uživatelům komplikovaly odmítnutí souhlasu. V Evropě se chystá nová verze přístupu ke cookies a je možné, že cookies lišty budou pro změnu zcela zrušené. Cookies neznamenají žádné nebezpečí.

# data[].attributes.attachment_link.title
Proč vás pořád otravují s cookies? Webům hrozí pokuty

# data[].attributes.attachment_link.description
Přes obsah internetové stránky na vás vyskočí cookie lišta. V posledních měsících o dost častěji než předtím. Provozovatelé webů totiž musí od letoška splnit přísnější pravidla.

# data[].attributes.body
Zde jsou všechny druhy cookies. K čemu tyto digitální soubory slouží, ví jen čtvrtina uživatelů (26 %). Další možností je cookies zamítnout, což ale dělá jen 9 % lidí, a jde většinou o ty, kteří o nich něco ví.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Co jsou cookies?

Textové soubory, které internetové stránky ukládají na váš počítač nebo mobilní zařízení v okamžiku, kdy tyto stránky začnete využívat.

Soubory cookies první strany jsou takové cookies, které se ukládají při navštívení nějaké internetové stránky. Číst je pak může pouze daná internetová stránka. Kromě toho mohou internetové stránky potenciálně využívat externích služeb, které také ukládají vlastní soubory cookies - tzv. cookies třetích stran.

Trvalé cookies jsou takové cookies, které byly uloženy na vašem počítači a nejsou automaticky vymazány poté, co zavřete prohlížeč - na rozdíl od dočasných cookies, která se po zavření prohlížeče vždy smažou.

Při každé návštěvě internetových stránek Komise budete muset cookies buď přijmout, nebo odmítnout.

Účelem je umožnit dané stránce, aby si na určitou dobu zapamatovala vaše preference (např. uživatelské jméno, preferovaný jazyk atd.).

Během prohlížení různých částí daných stránek v rámci jedné návštěvy je pak nebudete muset znovu zadávat.

Cookies lze rovněž použít k pořizování různých anonymizovaných statistik týkajících se prohlížení našich stránek uživateli.

Jak se cookies používají?

Internetové stránky Evropské komise většinou používají cookies první strany. Jedná se o cookies vytvořené a řízené Komisí, nikoli žádnou externí organizací.

Na některých našich stránkách však soubory cookies od externích organizací budete muset přijímat.

Toto jsou 3 typy cookies první strany, které používáme:

uložení preferencí uživatele

umožnění provozu stránky

shromažďování analytických údajů (o chování uživatelů při prohlížení)

Preference návštěvníků stránek
Nastavujeme je my a pouze my je také můžeme číst. Zaznamenávají:

zda jste souhlasili (nebo odmítli) s používáním souborů cookies dané stránky

zda jste již odpověděli na náš průzkum o užitečnosti obsahu stránek, který se objevuje ve vyskakovacím okně, aby se vás stránky neptaly znovu a znovu.

clima_survey

opatření v oblasti klimatu

uchovává informace o tom, zda jste již odpověděli na dotazník, aby se vás stránky neptaly znovu

cookies první strany, vymazány 1 den po zavření dotazníku
vymazány po 1 roce, pokud dotazník zodpovíte, nebo požádáte, abyste odpovídat nemuseli

Provozní soubory cookies
Cookies, které musíme na vaše zařízení uložit, aby daná stránka mohla fungovat. Z tohoto důvodu se nevyžaduje váš souhlas. Jedná se zejména o:

autentizační cookies

technické cookies požadované některými informačními systémy

Autentizační cookies
Ty se ukládají poté, co se na nějakou stránku Komise přihlásíte přes autentizační službu EU-Login. Automaticky tak akceptujete související pravidla ochrany soukromí.

ECAS_PREFS

správa identity

pamatují si vaše nastavení a preference:

uživatelské ID, uživatelské jméno, politiku cookies, režim ve vysokém kontrastu, režim ochrany soukromí, podrobné údaje o účtu po přihlášení, poslední zvolenou úroveň

cookies první strany vymazány po zavření prohlížeče

moviedb_session

databáze dílčího programu MEDIA (Kreativní Evropa)

udržuje bezpečné připojení během návštěvy stránky

cookies první strany, uloženy 2 hodiny

databáze dílčího programu MEDIA (Kreativní Evropa)

udržuje bezpečné připojení během návštěvy stránky

cookies první strany, uloženy 2 hodiny

Názvy těchto cookies se mohou z technických důvodů měnit (zejména jde o __Secure-CASTGC a __Secure-ECAS_SESSIONID).

Technické cookies

has_js

platforma pro správu korporátního obsahu, založená na open source softwaru Drupal

zaznamenává, zda je ve vašem prohlížeči povolen Javascript

umožňují řádně fungování našich internetových stránek

cookies první strany vymazány po zavření prohlížeče

Analytické soubory cookies
Ty používáme čistě pro interní výzkum toho, jak služby, kterou poskytujeme všem našim uživatelům, dále zkvalitnit.

Tyto cookies jednoduše zjišťují, jak jste s internetovou stránkou interagovali - jako anonymní uživatel (na základě údajů, které tyto cookies shromažďují, vás nelze identifikovat).

Tyto údaje nejsou sdíleny s žádnými třetími stranami ani nejsou používány k žádnému jinému účelu. Anonymizované statistiky někdy sdílíme s dodavateli, kteří v rámci smluvních ujednání s Komisí pracují na komunikačních projektech.

Používání tohoto typu souborů cookie však můžete vždy odmítnout - buď prostřednictvím banneru, který se vám zobrazuje na první straně, nebo na stránce Europa Analytics.

_pk_id#

služba pro korporátní analýzu internetových

rozpoznává návštěvníky stránek ( anonymně - o uživatelích se neshromažďují žádné osobní údaje)

cookies první strany, uloženy 13 měsíců

_pk_ses#

služba pro korporátní analýzu internetových

identifikuje stránky, které během jedné návštěvy prohlíží tentýž uživatel

( anonymně - o uživatelích se neshromažďují žádné osobní údaje)

cookies první strany, uloženy 30 minut

Cookies třetích stran

Některé naše stránky zobrazují obsah od externích poskytovatelů, např. YouTube, Facebooku a Twitteru.

Aby se vám takový obsah třetích stran zobrazoval, musíte nejprve přijmout jejich podmínky. To zahrnuje i jejich politiku týkající se souborů cookies, nad kterou nemáme žádnou kontrolu.

Pokud si však jejich obsah nespustíte, žádné cookies třetích stran na vašem zařízení instalovány nebudou.
Externí poskytovatelé služeb (třetí strany) na internetových stránkách Komise
Tyto služby třetích stran jsou mimo kontrolu Komise. Poskytovatelé mohou kdykoli změnit podmínky, účel, způsob používání souborů cookies atd.

Mohu do souborů cookies zasahovat?
Odstranění cookies z vašeho zařízení
Všechny cookies, které jsou již na vašem zařízení uloženy, můžete najednou vymazat tak, že odstraníte historii vyhledávání ve vašem prohlížeči. Odstraní se tak všechny cookies ze všech stránek, které jste navštívili.

Mějte však na paměti, že tak můžete rovněž přijít o některé uložené informace (např. uložená přihlašovací hesla, nastavení některých stránek atp.).
Správa souborů cookie z konkrétních stránek
Chcete-li provádět podrobnější kontrolu souborů cookies z konkrétních stránek, použijte k tomu nastavení ochrany soukromí a souborů cookies ve vašem prohlížeči.
Blokování cookies
Moderní prohlížeče lze nastavit tak, aby zabránily používání jakýchkoli souborů cookies na vašem zařízení. Je však možné, že pak budete muset na některých stránkách manuálně upravovat některé preference pokaždé, když ji navštívíte. Některé služby a funkce pak navíc nemusí fungovat vůbec (např. přihlašování do profilů).
Správa analytických cookies
Své preference týkající se souborů cookies od služby Europa Analytics můžete spravovat na speciální stránce Europa Analytics.

# data[].attributes.attachment_link.description
Cookies jsou malé datové soubory nezbytné pro správnou funkci stránek, a proto je někdy umísťujeme na váš počítač či mobilní zařízení. Tzv. soubory cookies první strany ukládá internetová stránka při jejím navštívení.

# data[].attributes.body
Úprava akademického textu vyžaduje pečlivost a dodržování specifických norem a stylů, aby byl text přehledný, srozumitelný a odborně korektní. Akademickým textem je myšlena zejména bakalářská, diplomová, disertační, rigorózní či MBA práce. Volba tématu akademického textu odpovídá zájmům a studijnímu zaměření studenta.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Doučuji.eu - Se správným doučovatelem zvládneš cokoliv

# data[].attributes.body
Důležité prvky pro úpravu odborného textu jsou: písmo, zarovnání odstavců, citace, použitá literatura, obsah a další.

Dále je důležitá struktura zadané práce: název práce, autor, studijní program, název školy, odborná literatura, rejstřík a přílohy. Často bývají vypracovány šablony jednotlivých institucí, v kterých máte svou práci napsat, kde je většina naformátována tak jak si to škola přeje.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
NEJDŮLEŽITĚJŠÍ PRAVIDLA ÚPRAVY ODBORNÉHO TEXTU
A. TYPOGRAFIE
Proč je ohled na typografickou stránku textu důležitý?
Protože vede ke snazšímu čtení a pochopení textu.

Druhy písem

proporcionální
- patkové (Times New Roman, Book Antiqua, Garamond, Bookman Old Style, Thorndale, aj.)
- bezpatkové (Arial, Arial Narrow, Tahoma, Verdana, Century Gothic, Trebuchte, Helvetica, aj.)
neproporcionální (Courier, aj.)
(event. ozdobná písma - Arabic, Lucia, aj.)

- patky u znaků pomáhají navádět oči na řádek, proto je nejčitelnější
- bezpatková písma se hodí pro textové nápisy, či krátké textové útvary, protože není potřeba navádět očí na řádek; je graficky nejúhlednější
- neproporcionální písmo má „shodné" velikosti znaků, proto se špatně čte
- ozdobná písma se pro svou okrasnost v odborných textech neužívají

Druhy řezů písem

normální
kurzíva (tzv. italika)
tučné (tzv. bold)
tučná kurzíva

- kurzíva se užívá jako vyznačování důležitých krátkých úseků textu, tučné (resp. tučná kurzíva) pro velmi důležité krátké úseky
- další typické případy vyznačení kurzívou: rozebíraná věta či teze, citát
- kurzívou mají být vyznačeny i „vědecké"obraty přejaté z latiny či řečtiny (jako např. ibid.)
- kdysi se na psacích strojích pro vyznačování používalo podtržení, či propauzování (tzv. prostrkávání), obojí nepoužívat (podtržení nepoužívat i kvůli tomu, že se plete s webovým odkazem)
- názvy kapitol lze učinit kapitálkami (všechna písmena velká)

Volby písem a jejich řezů
typografická estetická zásada „ne víc jak dvě písma na celý text", proto volíme:
- proporcionální písmo pro text (kde bude uplatňována kurzíva, případně tučné)
- písmo pro názvy kapitol či sekcí, vhodné je písmo bezpatkové (anebo kapitálky hlavního písma)
- písmo pro název práce, jméno autora, ta bývají i o dost větší než názvy kapitol či sekcí, nejlépe písmo bezpatkové, název práce zásadně bez kurzívy, bez podtržení

Zarovnání odstavců
- text práce zarovnávat tzv. do bloku (Ctrl+J; J jako justify)
- seznam literatury zarovnávat nalevo (Ctrl+L; L jako left)
- názvy sekcí, kapitol asi nejlépe zarovnat doleva
- název práce, autora asi nejlépe zarovnat na střed (Ctrl+E)

- první odstavec textu, či sekce textu nemá být (na rozdíl od ostatních odstavců) odsazen první řádek tabelátorem
- odstavec slouží k vyznačení skupiny myšlenek, resp. rozvinuté jedné myšlenky
- proto skupina odstavců (s odsazením prvního řádku) bývá při významnějším tématickém posunu oddělena od jiné takové samostatné skupiny prázdným řádkem

Tip:
- odstavec zabírající cca stránku je ve vědeckém prostředí podezřelý, svědčí o nedostatečném uspořádání a odlišení myšlenek

patička
- obsahuje zpravidla stránkování arabskými číslicemi nejčastěji na středu (anebo na nesvázaném okraji stránky)
- na první straně písemné práce číslici zpravidla nezobrazujeme
- předmluva (příp. seznam literatury) může být číslována malými římskými číslicemi (např. „iv")

hlavička
- pokud je hlavička plněna, zpravidla do ní umísťujeme názvy kapitoly, příp. též autora

- odrážky pomlčkami
- odrážky tečkami (bulety)
- odrážky číslováním (i se zanořenými úrovněmi)

- krátké citace, které jsou integrální součásti myšlenky sdělované v námi psané větě uvádíme přímo v této větě (samozřejmě v uvozovkách, samozřejmě s odkazem na zdroj a stranu; je-li citát samostatnou větou, uvádíme ji i s velkým prvním písmenem)
- krátké či delší, které jsou doplňkové, či ilustrační uvádíme v poznámce pod čarou (opět v uvozovkách s odkazem na zdroj a stranu)
- dlouhé citace a citace, které jsou námi rozebírány a komentovány, uvádíme v rámci odstavce a to nejlépe v odsazení tabelátorem, případně v písmu menší o jeden bod (pt) (zpravidla ho píšeme v uvozovkách, někdy ho píšeme kurzívou, vždy však s odkazem na zdroj a stranu, přičemž tento odkaz je uveden v závorkách a to na samostatném řádku zarovnaném doprava)

- v českém textu je třeba psát české uvozovky, které vypadají „takto" (jakoby číslice 9966)
- chybné jsou "anglické" (jakoby číslice 6699), "francouzské", "ruské", nebo "strojopisné" a jejich vzájemné kombinace
- jednoduché uvozovky jsou ‚tyto' (jakoby číslice 96), chybné jsou ´akcenty´, 'strojopisné', anebo `zpětné` a jejich vzájemné kombinace
- jednoduché uvozovky používáme jen tehdy, chceme-li popisovat daný výraz; např. ‚slovo' má pět písmen

- slova (i jednoznaková) či číslice oddělujeme pauzami
- za interpunkčními znaménky „.", „,", „?", „!" a „:"píšeme vždy mezeru, před nimi však nikoli (mají přiléhat k předchozímu slovu, či znaku), proto např. „J. B. Kozák" a nikoli „J.B.Kozák"
- výjimku tvoří text v závorkách, před závorkou mezera (za levou závorkou není mezera, před pravou mezerou není mezera) za pravou závorkou je mezera, pokud za ní není jedno z výše uvedených interpunkčních znamének

nezlomitelná mezera (v MS Wordu: Ctrl+Shift+Space, v OO Writeru: Ctrl+Space) se píše mezi:
- jednoznakovou předložkou či spojkou a následujícím slovem
- iniciálou a příjmením, zkratkou titulu a příjmením
- číslem a fyzikální jednotkou

Tip:
- pokud nechcete psát nezlomitelné mezery v průběhu psaní textu, ani po dopsání textu nahrazením opravit všechny výskyty, kde má podle pravidel být, udělejte je před tiskem alespoň tam, kde na konci řádku trčí jednoznaková předložka či spojka

spojovník
- uplatňuje se mezi slovy („-" z klávesnice), slovem a jednoznakovým písmenem („-" z klávesnice), anebo (i víceznakovými) čísly (pomocí Alt+0150)
pomlčka
- odděluje větné celky a je ohraničena pauzami (pomocí Alt+0151)

- malé písmeno „l" není číslicí „1"
- velké písmeno „O" není číslicí „0"
B. PRAVIDLA STRUKTURY PRÁCE, SEZNAMŮ LITERATURY, ODKAZOVÁNÍ

Proč je důležitý ohled na způsob odkazování na použitou literaturu a citování?
Protože vede k mezinárodní srozumitelnosti těchto položek.

Název práce
Autor (event. s tituly)
event.Věnování, Citát, (osamocená) Předmluva či (osamocený) úvod
event. Obsah (může být i mezi Literaturou a Přílohou)
Zkratka studijního programu, rok, event. ročník
text (dělený na odstavce, příp. i sekce apod.)
event. Poznámky (obvykle pod čarou a to číslovaně)
Literatura (Seznam literatury)
event. Rejstřík termínů
event. Příloha (Přílohy)

Typická struktura práce
Jak sestavovat seznam literatury
- ukázka z normy:http://www.ped.muni.cz/Wsocedu/virtual/citace.htm
- protože norma je dosti podrobná (srov.http://www.cuni.cz/~brt/bibref/bibref.html), místy také diskutabilní, lze připustit (a mnoho periodik to tak činí) i odchýlení od normy
- ukázku z asi nejčastějšího způsobu odchýlení od normy uvádíme níže (pomocí „[" a „]" je vyznačena vysvětlivka či alternativa; obarveně je vyznačen hlavní případ, resp. částečným obarvením odchýlení od hlavního případu).

- přijatelná další odchylka od normy: uvést celé křestní jméno autora
- v případě, že autor má v určitém roce více publikací, za číslo roku připisujeme „a", „b" atd.

kniha

Název monografie. Místo vydání: Jméno nakladatele.

PŘÍJMENÍ, J., PŘÍJMENÍ Spoluautora, K. J. (2000):Název jejich knihy. Místo vydání: Jméno nakladatele.

sborník

Název sborníku. Příjmení editora (ed.). Místo vydání: Jméno nakladatele.

PŘÍJMENÍ Editora, J. [, PŘÍJMENÍ Dalšího Editora, J.] (2000):Název sborníku. Místo vydání: Jméno nakladatele.

diplomka/manuscript

PŘÍJMENÍ, J. (2000):
Název disertační/diplomové práce. Disertační/diplomová práce. Místo pracoviště: Název pracoviště, kde byla práce sepsána.
PŘÍJMENÍ, J. (2000):Název práce. Nepublikovaný manuskript.

článek v časopise

PŘÍJMENÍ, J. (2000): Název článku,Jméno časopisu 1 [tj. číslo ročníku], 2 [tj. číslo časopisu], 1-13 [tj. stránky od do].Jméno časopisu 1 [tj. číslo v ročníku], 2-4 [tj. čísla časopisu], 1-13, 1-25, 1-8 [tj. stránky od do v jednotlivých číslech].

článek ve sborníku

PŘÍJMENÍ, J. (2000): Název článku, In: Příjmení editora, J.,
Jméno sborníku, Místo vydání: Jméno nakladatele, 159-178 [tj. stránky od do].
PŘÍJMENÍ, J. (2000): Název článku. [údaje o sborníku nebo časopise, ví-li se], [1-20] [počet stránek], (v tisku).Jméno sborníku, Místo vydání: Jméno nakladatele, 159-178 [tj. stránky od do].

publikace z internetu

- jako výše uvedené typy publikací, avšak s tím, že se připojí URL (http://www.nejaky-server.cz/nejaky-adresar/nazev-textu.html)

PŘÍJMENÍ, J. (2000): Název textu, http://www.nejaky-server.cz/nejaky-adresar/nazev-textu.htm, [popř. v případě dokumentů PDF, DOC, RTF stránky od do].

Tip:
- kurzívou z údajů vyznačujeme to, podle čeho tu publikaci najdeme např. v regále knihovny (článek najdeme v časopisu či sborníku, proto je kurzívou název časopisu resp. sborníku)
- položky literatury lze udělat jako seznam s tečkami, nebo číslovaný seznam (případně s čísly v hranatých závorkách), anebo jako seznam tříděný abecedně do skupin podle prvního písmene příjmení
- URL nemá být podtržené
- každá položka seznamu končí tečkou
- seznam může být rozdělen do skupin „Hlavní literatura", „Vedlejší literatura"
- za vlastní seznam může být (v případě, že jde o důležitou literaturu, kterou jsme však nesehnali) připojena skupina „Další literatura k tématu"

Jak odkazovat v textu na literaturu

- přiměřené rozdělit množství odkazů (to množství se také nesmí přehnat), které budou v hlavním textu a které budou v poznámkách pod čarou
- ačkoli je to odlišné od normy, nejčastěji se odkazuje způsobem „[Autor 2000]", resp. [Autor 2000], s. 1-7"
- v případě, že se za sebou opakovaně odkazuje na stejnou publikaci od stejného autora, namísto typu odkazu píšeme „ibid., s. 1", či „tamtéž, s. 1"; v případě, že jde o stejného autora, avšak jinou publikaci, lze odkazovat způsobem „týž, Jiná publikace ..."; („týž" i „tamtéž" lze případně psát kurzívou)
- píšeme „s." a nikoli „str." (a už vůbec ne anglické „p.", či „pp.")
- z latiny bývá kromě ibid. (ibidem, tj. tamtéž) přejato „cf. [Autor 2000], s. 8", cf. (confronta, tj. srovnej) nebo také „srov.";
- „viz" je imperativ od „vidět" a proto za ním nepíše tečka (mj. v angličtině používané „viz.", tj. „videlicet", znamená něco jako „totiž", či „jmenovitě")

# data[].attributes.attachment_link.title
Nejdůležitější pravidla úpravy odborného textu

# data[].attributes.attachment_link.description
NEJDŮLEŽITĚJŠÍ PRAVIDLA ÚPRAVY ODBORNÉHO TEXTU

# data[].attributes.body
Dodržujte citační styl, který je předepsán (např. APA, MLA, ČSN ISO 690). Citujte všechny zdroje, které jste použili, abyste se vyhnuli plagiátorství. Přehled citací obvykle zahrnuje seznam literatury nebo bibliografii na konci textu, kde jsou uvedeny všechny použité zdroje.

# data[].attributes.body
Vložení obsahu ve Wordu vám pomůže vytvořit přehledný seznam kapitol a podkapitol. Obsah se dá lehce ve Wordu vygenerovat, jen je potřeba používat styly u nadpisů a podnadpisů. Obsah se dá aktualizovat po každé změně, kterou ve vaší práci provedete.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Vytvoření obsahu

1. Umístěte kurzor na místo, kam chcete přidat obsah.

2. Přejděte na Reference > Obsah. a zvolte automatický styl.

3. Pokud v dokumentu provedete změny, které mají vliv na obsah, aktualizujte obsah tak, že kliknete pravým tlačítkem na obsah a zvolíte Aktualizovat pole.

Pokud chcete obsah aktualizovat ručně, přečtěte si článek Aktualizace obsahu.

Pokud chybí položky

K chybějícím položkám často dochází, protože nadpisy nejsou formátované jako nadpisy.

1. Pro každý nadpis, který chcete mít v obsahu, vyberte text nadpisu.

2. Přejděte na Domů > Styly a zvolte Nadpis 1.

3. Aktualizujte obsah.

Pokud chcete obsah aktualizovat ručně, přečtěte si článek Aktualizace obsahu.

Vytvoření obsahu

Word pomocí nadpisů v dokumentu vytváří automatický obsah, který se může aktualizovat, když změníte text nadpisu, jeho posloupnost nebo úroveň.

1. Kliknutím označte místo, kam chcete vložit obsah (obvykle na začátek dokumentu).

2. Klikněte na Odkazy > Obsah a potom v seznamu vyberte styl Automatický obsah.

Poznámka: Pokud použijete styl Ruční obsah, Word nebude pomocí nadpisů vytvářet obsah a nebude ho automaticky aktualizovat. Místo toho pomocí zástupného textu vytvoří osnovu obsahu, do které budete moct jednotlivé položky obsahu napsat ručně. Pokud chcete aktualizovat ruční obsah, přečtěte si článek Aktualizace obsahu.

Pokud chcete, můžete obsah formátovat nebo upravovat. Můžete třeba změnit písmo, počet úrovní nadpisů a jestli se mají zobrazovat tečkované čáry mezi položkami a čísly stránek.

Pokud chybí položky

K chybějícím položkám často dochází, protože nadpisy nejsou formátované jako nadpisy.

1. Pro každý nadpis, který chcete mít v obsahu, vyberte text nadpisu.

2. Přejděte na Domů > Styly a zvolte Nadpis 1.

3. Aktualizujte obsah.

Pokud chcete obsah aktualizovat ručně, přečtěte si článek Aktualizace obsahu.

# data[].attributes.attachment_link.description
Přidejte snadno udržovatelný obsah pomocí stylů nadpisů, které se automaticky aktualizují při provádění změn nadpisů.

# data[].attributes.body
Poznámky pod čarou ve Wordu jsou užitečné pro dodání doplňkových informací nebo citací v textu. Poznámky pod čarou se dají formátovat upravovat přesouvat a také odstraňovat. Poznámky pod čarou jsou skvělým způsobem, jak přidat vysvětlující text, který neruší hlavní tok informací, a současně zajistí čtenáři snadný přístup k doplňujícím informacím.

# data[].attributes.attachment_link.title
Přidání poznámek pod čarou a vysvětlivek v Word pro Mac - Podpora Microsoftu

# data[].attributes.attachment_link.description
Přidáním poznámek pod čarou a vysvětlivek do dokumentu můžete v dokumentu něco vysvětlit, okomentovat nebo poskytnout odkaz. Word vloží do textu značku odkazu a na konec stránky přidá značku poznámky pod čarou nebo vysvětlivky.