# data[].attributes.body
Відомий як троян бекдора або троян віддаленого доступу (RAT), PoisonIvy використовується для отримання доступу до комп’ютера жертви. Хоча це не вірус, а різновид шкідливого програмного забезпечення, він заслуговує на місце в цьому списку.

PoisonIvy був вперше виявлений у 2005 році. Однак одна з найбільш помітних атак із використанням трояна відбулася у 2011 році. Хакери використовували його, щоб вкрасти критично важливу інформацію у виробників хімічної продукції, урядових установ та інших організацій.

PoisonIvy небезпечний тим, що дозволяє зловмисникам відстежувати натискання клавіш, перехопити екран та багато іншого. Троян також використовується для крадіжки паролів та іншої важливої особистої інформації.

# data[].attributes.body
Petya — сімейство шкідливих програм, що вражає комп'ютери під управлінням сімейства ОС Microsoft Windows. Перші представники були виявлені в 2016 році та були звичайними зразками здирницьких вірусів[4][5]. 27 червня 2017 року сталась масштабна атака останнім представником сімейства, який запозичив деякі модулі з попередніх зразків, але можливо був створений іншими розробниками та вже був вірусом-винищувачем даних, замаскованим під програму-вимагач[6].

# data[].attributes.body
«Я просто роблю свою роботу, нічого особистого, вибач».

Таке повідомлення надсилав поштовий черв’як Mydoom, вперше виявлений у 2004 році. І він встиг чимало наробити. Mydoom швидко став поштовим черв’яком, що найшвидше зростає в історії. Насправді цей титул, як і раніше, залишається за ним.

Подібно до Sobig та інших хробаків з цього списку, Mydoom в основному поширювався через вкладення електронної пошти. Якщо вкладення відкрили, черв’як відправляв себе на інші адреси електронної пошти, знайдені в адресній книзі користувача чи інших локальних файлах.

Швидке зростання Mydoom уповільнило інтернет-трафік по всьому світу. У той час повідомлялося, що на деяких сайтах час відгуку впав на 8-10% нижче за середній. Також Mydoom багато разів використовувався для DoS- та DDoS-атак.

# data[].attributes.body
Nimda з’явився через кілька місяців після Code Red і незабаром після терактів 11 вересня. Це був черв’як, і, як ILOVEYOU та Code Red, він копіював сам себе.

Однак Nimda був особливо небезпечний, оскільки міг поширюватися різними способами, у тому числі через email та через скомпрометовані сайти. Nimda торкався операційних систем Windows і міг змінювати системні файли та навіть створювати гостьові облікові записи.

Через Nimda мільйони комп’ютерів були заражені, і багато великих корпорацій довелося відключати мережі та операції. Фактичний збиток Nimda ще належить оцінити. Але він безперечно був чималим.

# data[].attributes.body
Черв’як Sasser з’явився 30 квітня 2004 року, він був створений 17-річним німецьким хакером Свеном Яшаном. Заразивши комп’ютер, вірус починав сканувати мережу в пошуках інших вразливих IP-адрес для подальшого поширення. На інфікованому пристрої він видавав помилку, через яку комп’ютер доводилося перезавантажувати.

# data[].attributes.body
Атака програми-злодія WannaCry відбулася у травні 2017 року. Мета була проста: захопити файли користувача та отримати викуп у біткоїнах.

WannaCry використовував витік EternalBlue для отримання доступу до комп’ютерів під керуванням Microsoft Windows. Опинившись усередині, WannaCry шифрував дані комп’ютера. Потім користувачі бачили повідомлення з вимогою оплати в біткоїн за доступ до їх файлів.

На жаль, у WannaCry справді були свої жертви. У 2017 році збитки оцінювалися в мільярди доларів. Навіть сьогодні WannaCry продовжує працювати, наголошуючи на важливості захисту від програм-вимагачів.

З розвитком технологій змінюється і робота кіберзлочинців. Хоча події у тексті сталися роки тому, не варто думати, що віруси залишились у минулому.

Серйозні загрози, такі як програми-вимагачі, живіші за всіх живих. Найкраще, що можна зробити, захистити себе. Навіть найпростіші заходи безпеки дозволяють запобігти зараженню пристроїв вірусами.

# data[].attributes.body
Stuxnet набув широкої популярності у 2010 році як перший черв’як, розроблений для атак на промислові системи управління. Черв’як завдав фізичних збитків ядерним об’єктам Ірану, зокрема центрифугам. Як це відбулося? Використовуючи вразливості, виявлені в Windows, він отримав доступ до програмного забезпечення, яке використовується для керування промисловим обладнанням.

Stuxnet був унікальним ще й тим, що черв’як вперше був встановлений на комп’ютери за допомогою заражених USB-накопичувачів. Навіть зараз Stuxnet називають першою у світі кіберзброєю.

# data[].attributes.body
Zeus, також відомий як Zbot, — це шкідливий троян, що заражає Microsoft Windows. Найчастіше такі віруси націлені на фінансову чи банківську інформацію. Вперше Zeus був помічений у 2007 році, коли було виявлено, що шкідлива програма краде дані у Міністерства транспорту США.

Він працює, створюючи ботнет — мережу комп’ютерів з дистанційним керуванням або ботів, заражених шкідливим програмним забезпеченням. В результаті зловмисник може керувати кількома комп’ютерами одночасно. Zeus часто заражає комп’ютер після того, як користувач переходить за шкідливим посиланням у листі або завантажує заражений файл.

Чому Zeus такий небезпечний? Шкідлива програма може відстежувати, які клавіші натискає користувач, щоб отримати конфіденційну інформацію, наприклад, паролі від онлайн-банку. Фактично, у 2010 році ФБР викрило злочинне угруповання, яке викрало у своїх жертв близько $70 млн за допомогою трояна Zeus.

# data[].attributes.body
Одне з найлиховісніших найменувань у нашому списку — Code Red (англ. «код червоний»), який захопив мережі у 2001 році. Насправді багато хто розцінює це як першу серйозну атаку на корпоративну систему.

Черв’як Code Red був спеціально орієнтований на системи, що працюють під керуванням Microsoft Internet Information Services (IIS) для Windows Server. Як описано в бюлетені безпеки Microsoft, зловмисник може використовувати неперевірений буфер, почати сесію сервера, переповнити буфер і виконати код на сервері.

Результат? На важливих сайтах відображатиметься напис «Ласкаво просимо на http://www.worm.com! Зламаний китайцями!» і більше нічого. Хробак також провокував небезпечні DoS-атаки.

Але чому йому було обрано таке зловісне ім’я? Він був натхненний напоєм, який пили працівники служби безпеки, коли виявили хробака: Mountain Dew Code Red.

# data[].attributes.body
ILOVEYOU (ЯТЕБЕКОХАЮ), також відомий як LoveLetter (ЛюбовнийЛист) — комп'ютерний вірус, який успішно атакував мільйони комп'ютерів під управлінням операційної системи Windows в 2000 році.

Вірус був розісланий на поштові скриньки з Філіппін у ніч із 4 травня на 5 травня 2000 року; у темі листа містився рядок «ILoveYou», а до листа був доданий скрипт «LOVE-LETTER-FOR-YOU.TXT.vbs». Найчастіше користувач відкривав вкладення. При відкритті вірус розсилав копію себе всім контактам в адресній книзі Microsoft Outlook. Він також перезаписував файли певних типів та розповсюджувався через IRC-канали, створюючи файл LOVE-LETTER-FOR-YOU.HTM у системному каталозі Windows. Загалом вірус вразив більше 3 мільйонів комп'ютерів по всьому світу. Передбачуваний збиток, який хробак завдав світовій економіці, оцінюється в розмірі до 10 мільярдів доларів, за що увійшов до Книги рекордів Гіннесса як найруйнівніший комп'ютерний вірус у світі.

# data[].attributes.location_name
Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.body
1999 року комп’ютерні віруси все ще були відносно новим поняттям. Однак вірус Melissa, відомий як вірус того часу, що найбільш швидко зростає, продемонстрував масштаб проблеми.

Все почалося з того, що Девід Лі Сміт використав обліковий запис AOL для завантаження файлу в інтернет, який при завантаженні перехоплював ранні версії Microsoft Word. Якщо у користувача було встановлено Microsoft Outlook, вірус надсилав себе електронною поштою 50 першим контактам в адресній книзі користувача.

І це було не так безневинно, як може здатися. За даними ФБР, багато корпоративних та урядових поштових серверів виявилися перевантаженими, і їх довелося відключити. Крім того, інтернет-трафік сповільнився до мінімуму.

Цей вірус справді мав щасливий кінець. Через кілька місяців після того, як Девід Лі Сміт отримав вирок, ФБР створив спеціальний підрозділ, який і досі розслідує кіберзлочини.

# data[].attributes.headline
Хробак Моріса 

# data[].attributes.subject
Хробак Моріса 

# data[].attributes.body
Зразок експерименту, над яким втратили контроль, і це привело до незапланованих наслідків. У листопаді 1988 року Роберт Морріс  вирішив дослідити розміри існуючої на той час комп’ютерної мережі і використав для цього вірус, додавши в нього функцію самокопіювання. Хробак вийшов з-під контролю і спровокував епідемію, заразивши більше 6 000 ПК мережі ARPANET. Збитки від вірусної атаки склали 96,5 мільйонів доларів.