# data[].attributes.body
Paragraf 83a blev indført i januar 2015.

# data[].attributes.body
Når en borger ansøger om hjemmehjælp, kan visitatoren vurdere at det vil gavne borgeren at komme på et rehabiliteringsforløb. Dette vil ske hvis visitatoren vurderer at et tidsafgrænset og målrettet rehabiliteringsforløb kan hjælpe borgeren til at genvinde eller udvikle sin samlede funktionsevne, og derved kan opnå et mere selvstændigt liv.
Formålet med et rehabiliteringsforløb er at en borger som har, eller er i risiko for at få betydelige begrænsninger i sit fysiske, psykiske og sociale liv, kan opnår et mere selvstændigt og meningsfyldt liv. Rehabiliteringen skal tage udgangspunkt i hele borgerens livssituation, og vil bestå af en koordineret og vidensbaseret indsats.

Der er forskellige indgangsvinkler til at en borger kan blive visiteret til et rehabiliteringsforløb:
- En borger som ikke tidligere har modtaget hjemmehjælp, men nu retter henvendelse til en visitator eller en anden instans, for at få tildelt hjemmehjælp.
- En visitator kan også identificerer et behov for rehabilitering hos en borger som allerede modtager hjemmehjælp, men nu f.eks. skal overgår til praktisk til personlig hjælp, eller hvis en borger skal på plejehjem.
- SOSU-personalet i hjemmeplejen skal også kunne identificere borgere, som kunne have gavn af et rehabiliteringsforløb, hvorefter en visitator vil tage stilling til det, og evt. godkende et rehabiliteringsforløb.

# data[].attributes.body
Her skal man afdække borgerens behov ved at lave en grundig udredning. Det er vigtigt at man lave en meget grundig udredning af borgeren, da der som oftest er en eller flere underliggende helbredsmæssige problemstillinger. Nogle kan være svækket efter sygdom, andre kan være ensomme eller føler sig socialt isoleret.
Det er vigtigt at man under hele forløbet sørger for at borgeren oplever en tryghed, ved at få den hjælp og støtte som der er behov for.

For at være sikker på at borgeren deltager aktivt i forløbet, er det vigtigt at vedkommende føler sig motiveret og føler at den indsats som der skal lægges i det, er meningsfuld.
Det er essentielt i et rehabiliteringsforløb at borger, pårørende og fagfolk samarbejder. Hvis en borger har svært ved at finde motivationen og skabe forandringer, kan kommunen bruge "den motiverende samtale" som et redskab.

For at kunne sikre en koordineret og effektiv indsats, vil det være bedst at udpege en forløbsansvarlig. Dette er ikke nødvendigvis den samme ved hvert enkelt borgerforløb. Visitatoren skal vurdere hvilken fagperson der bedst kan varetage opgaven i det pågældende forløb på baggrund af helhedsvurderingen. Dette kan f.eks. være en sygeplejerske, SOSU, fysio- eller ergoterapeut. Det er den forløbsansvarliges primære opgave at kunne omsætte borgerens mål til praktisk handling og inddrage relevante tværfaglige samarbejdspartnere, men kun dem som er nødvendige og ikke flere, og sørge for at koordinere hele forløbet. Den forløbsansvarlige skal kunne samarbejde godt med borgeren, og arbejde med motivation og mestring sammen.

# data[].attributes.body
Samtidig med at man lave en udredningen, vil man også sideløbende arbejde med målsætningen, da denne vil foregå over flere samtaler.
Når der skal sættes mål for rehabiliteringen, vil der være 2 slags mål, det langsigtede mål og de korte delmål (disse skal lede til at det langsigtede kan opnås). Fagpersonen skal hjælpe borgeren med at formulere målet hvis dette er nødvendigt.
Det langsigtede mål skal være det som er vigtigt for borgeren, og det som kan motivere borgeren til at opnå.
De kortsigtede mål er de skridt, som er nødvendige for at nå hen til det langsigtede mål, og her er fagpersonens viden og kompetencer vigtige til at få lavet realistiske og ambitiøse mål, så tidshorisonten kan overholdes.

Man skal lave systematisk målsætninger, hvor resultater vil være en individuel plan med konkrete, realistiske og tidsafgrænsede mål og handlinger, og hvor indsatsen til borgeren og borgerens egen aktivitet vil være beskrevet. Man sætter en tidsgrænse på et rehabiliteringsforløb, for at sikre et effektivt forløb, f.eks. 2-3 måneder. I denne periode skal der løbende være opfølgninger, dette kunne være hver anden uge, for at være sikker på at indsatsen stadig svarere til borgerens aktuelle behov, og for at følge op på om borgeren har nået delmålene.

# data[].attributes.headline
Fase 4: Målrettede indsatser og opfølgning

# data[].attributes.subject
Fase 4: Målrettede indsatser og opfølgning

# data[].attributes.body
Nu skal den forløbsansvarlige fagperson på baggrund af udredningen og rehabiliteringsplanen afgøre hvilke faggrupper der skal inddrages i forløbet. Det kan være:
- Egen lægen og/eller hjemmesygeplejerske. Disse kan lave en medicingennemgang, og lave en udredning og behandling hvis der er en underliggende sygdom.
- Diætist. Hvis der er behov for en ernæringsindsats.
- Terapeuter. Hvis borgeren har behov for fysisk træning, ADL-træning i hjælpemidler, eller til tilpasning af omgivelserne.
- SOSU. Hvis der er behov for hjælp og pleje i hjemmet.
- Pædagoger. Disse kan hjælpe med at vurdere og skabe relationer.

Det er vigtigt at alle faggrupper kender planen for borgeren og arbejder efter de samme mål, og at planen er tilgængelig. Man kan f.eks. have planen i borgerens hjem, hvor både borger, fagfolk og pårørende kan se den. Man skal huske at sætte tidsramme på delmålene, dette gør man for at sikre at indsatserne kan iværksættes individuelt, fleksibelt og målrettet. De indsatser som iværksættes skal rettes mod borgerens funktionsevne.

Der skal løbende være en vurdering af hvorvidt borgerens mål skal justeres. Det vil ofte være de kortsigtede mål der kan justeres på. Det er den forløbsansvarlige som har ansvaret for dette.

# data[].attributes.body
Når tidsrammen for rehabiliteringsforløbet nærmer sig sin afslutning, skal den forløbsansvarlige i samarbejder med borgeren og eventuelt andre fagpersoner følger op på om borgeren har nået sit mål, og sine delmål. Man kan også inddrage borgerens netværk i afslutningen af et forløb, så man kan få integreret de nye vaner og handlinger, og borgeren kan få hjælp til dette i det fortsatte liv. Men det er kun muligt, hvis borgeren giver sit samtykke til at pårørende må inddrages.

Rehabiliteringsforløbet kan have forskellige udfald for borgeren:
- Borgeren kan være blevet helt selvhjulpen, og have ingen brug for hjemmehjælp.
-  Borgeren kan være blevet delvis selvhjulpen, og have reduceret sit behov for hjemmehjælp.
- Borgeren kan have øget sin selvstændighed, men dog ikke mindsket behovet for hjemmehjælp.
Uanset hvilket udfald det ender med, er det vigtigt at sikre at de resultater som der er opnået i rehabiliteringsforløbet kan vedligeholdes efterfølgende.

# data[].attributes.body
Kommunerne skal tilbyde et kortere og tidsbestemt rehabiliteringsforløb til personer med nedsat funktionsevne, hvis rehabiliteringsforløbet vurderes til at kunne forbedre personens funktionsevne, og derved nedsætte behovet for hjælp.

# data[].attributes.body
Inden en borger skal igennem et rehabiliteringsforløb, er det meget vigtigt, at det tilrettelægges ud fra borgerens ønsker og tanker om hvad der vil betyde noget. Et rehabiliteringsforløb er et målrettet tidsbestemt samarbejde mellem borger, pårørende, og fagpersoner.

# data[].attributes.body
Der er 7 faser i et rehabiliterings forløb.
Fase 1: vurdering af funktionsevne, og identifikation af udviklingspotentiale.
Fase 2: Visitation af indsatser og formulering af retningsgivende mål.
Fase 3: Udarbejdelse af rehabiliteringsplan.
Fase 4: Rehabiliteringsforløb.
Fase 5: Løbende evaluering og justering.
Fase 6: borgeren har nu nået sit mål, og er nu blevet mere selvhjulpen. Indsatsen afsluttes.
Fase 7: Eventuel revisitation.

# data[].attributes.body
Når man arbejder med den rehabiliterende tilgang, er det ikke kun et spørgsmål om at følge de principper der er beskrevet overfor, det er også en helt ny tilgang til borgeren.
Den nye måde at arbejde på kræver at personalet tænker på en anden måde end tidligere.
Ideen i den rehabiliterende tilgang er, at den hjælp, borgeren får tildelt, og alt, hvad personalet gør omkring borgeren , skulle føre til at borgeren kan leve et så aktivt, selvhjulper og uafhængigt liv som muligt.

# data[].attributes.body
Forskellen på de 2 er:
I et rehabiliteringsforløb er forløbet tidsbestemt.
I den rehabiliterende tilgang, Går man til borgeren med en anden tilgang.
Rehabiliterende tilgang er at alt personale omkring borgeren tror på, at det nytter at arbejde for fremtiden, og at alle borgere har mulighed for at udvikle sig.

# data[].attributes.body
I loven står bl.a at alle som ansøger om hjælp, og som forventes at have gavn af et rehabiliteringsforløb, skal have tilbuddet.

# data[].attributes.body
Ideen med paragraf 83a  er at kommunen bl.a skal tilbyde hjælp eller støtte til nødvendige praktiske opgaver i hjemmet.
Tilbuddet gives til personer, som på grund af midlertidigt eller varigt nedsat fysisk eller psykisk funktionsevne ikke selv kan udføre disse opgaver.

# data[].attributes.body
83,stk 1. Vurderingen skal være individuel, og konkret og tage udgangspunkt i modtagerens ressourcer og behov.
83,stk 2. Rehabilliteringsforløbet skal tilrettelægges og udføres helhedsorienteret og tværfagligt. Kommunalbestyrelsen skal fastsætte individuelle mål for rehabiliteringsforløbet i samarbejde med den enkelte modtager af forløbet.
83,3. De fastsatte mål og tidsrammen for rehabiliteringsforløbet skal indgå i en samlet beskrivelse af forløbet. Er der under rehabiliteringsforløbet behov for at ændre i målene, skal dette ske i samarbejde med modtageren.
83,4. kommunalbestyrelsen skal tilbyde modtageren af et rehabiliteringsforløb den nødvendige hjælp og støtte under forløbet med henblik på at nå de fastsatte mål.
83,5. Hjælpen og støtten skal løbende tilpasses udviklingen i modtagerens funktionsevne, Hvis modtageren ikke gennemfører et rehabiliteringsforløb, skal kommunalbestyrelsen vurdere modtagerens hjælp efter paragraf 83.

# data[].attributes.body
De 8 grundprincipper er et redskab man bruger når man tilrettelægger et rehabiliteringsforløb. Der fastsættes mål i forløbet sammen med borgeren og en tidsramme der indgår i en samlet beskrivelse af forløbet.

1. Borgerens aktive deltagelse i forløbet.

- Motivation mål
- Egne ressourcer
- Borgerens pårørende

2. Individuelt og fleksibel tilrettelæggelse af borgers behov.

- Tværfaglig udredning
- Mål og indsatser
- Borgerens aktuelle ressourcer og behov
- Ønsker for eget liv
- Bred vifte af rehabiliteringsindsatser
- Samarbejde mellem borger og pårørende

3. Helhedsorienteret tilgang i forhold til borgerens samlede livssituation.

- Forbedre borgerens samlede funktionsevne som f.eks. sygdomsmæssig, psykosocialt, og funktionsmæssig karakter
- Borgerens aktiviteter i hverdagen
- Ændre forhold der har indflydelse på borgerens nedsatte funktionsevne. F.eks. styrke netværk, ændre fysiske rammer i hjem eller nærmiljøet. Hjælpemidler og mestringsstrategier, træning i sociale aktiviteter som f.eks. at deltage i foreningsliv eller eller kontakt til netværket, eller træne kroppens fysiske formåen som muskelstyrke og kondition. Det vil ofte være brug for en kombination af de forskellige indsatsområder.

4. Målorienteret og tidsafgrænset forløb.

- Mål og delmål mellem borger og fagpersoner defineres
- SMART mål
- Løbende opfølgning

5. Tværfagligt og tværsektorielt samarbejde.

- Forskellige faggrupper og sektorer samarbejder
- Borgerens behov afgør graden af tværfagligt og tværsektorielt samarbejde
- Faggrupper, forvaltninger og sektorer kan f.eks. bestå af: -
social og sundhedspersonale, sygeplejesker, fysio- og ergoterapeuter, diætister, demenskordinatorer og audiologopæder m.fl.

6. Sammenhæng og kordinerede forløb.

-For at sikre en hensigtsmæssig  og effektiv indsats, udpeger man en forløbsansvarlig for hvert enkelt rehabiliteringsforløb der er tovholder som har til opgave at inddrage de forskellige fagligheder.
- Hvis en borger er blevet udskrevet fra sygehuset, kan man f.eks. lave et kordineret udskrivelsesteam som består af f.eks. hjemmesygeplejen, visitationen og træningsfunktionen.

7. Planlægning.

- Elektronisk rehabiliteringsplan som alle nemt kan få adgang til og samarbejde om.
- Rehabiliteringsforløbet planlægges sammen med borgeren og de pårørende, med de aftalte mål som det styrende element.
- I rehabiliteringsplanen dokumenteres forløbet og planen kan justeres hvis det bliver nødvendigt, det vil sige fagpersoner observerer og skriver ned hvad de laver.
- Planen bør løbende blive justeret så den passer til borgerens behov, f.eks. hvis borgeren når målende hurtigere eller genvinder sin funktionsevne hurtigere. Det kan også være borgeren bliver syg og det kommer til at tage længere tid, så skal de nye mål og handlinger fremgå klart af planen.

8. Videns basering og kvalitet.

- Rehabiliteringsforløb skal bygge på de metoder der har størst effekt, bedste faglige viden, praksis og evidensbaserede indsatser.
- Vigtigt at arbejde i overensstemmelse med den aktuelt bedste viden.
- Effektivt at indsamle og udbrede den nyeste viden.
- Krav om adgang til uformel kompetenceudvikling eller løbende praksisnær læring i form af fx refleksion, supervision, sidemands oplæring og coaching af enkelte faggrubber.
- Man skal ikke synes, tro eller føle, fagpersoner skal arbejde ud fra en sikker viden.

# data[].attributes.headline
Hvad fremmer borgerens ejerskab og motivation.

# data[].attributes.subject
Hvad fremmer borgerens ejerskab og motivation.

# data[].attributes.attachment_link.title
HVAD FREMMER BORGERENS EJERSKAB OG MOTIVATION

# data[].attributes.body
Maslows behovs pyramide er en model over 5 forskellige behov som mennesket altid har forsøgt at få opfyldt i livet. De strækker sig fra de grundlæggende fysiske behov, der handler om ren overlevelse, til de mere selvrealiserende behov, hvor der bliver overskud til selvudvikling.