# data[].attributes.body
Jedna od najvećih tragedija hrvatskog naroda započela je 15. svibnja 1945. godine na poljima kraj Bleiburga, u austrijskoj pokrajini Koruškoj. Toga se dana više od sto tisuća vojnika NDH (ustaša i domobrana) i civila, koji su bježali pred partizanskom vojskom, pokušalo predati britanskim snagama stacioniranim u samom Bleiburgu. Britanci su ih odbili i ostavili na milost i nemilost partizanima. Počeo je pokolj nakon kojeg je uslijedio Križni put preživjelih koji je završio tek u kolovozu u Makedoniji. Točan broj stradalih nikada nije točno utvrđen, a procjene žrtava kreću se od 50 000 do 300 000.

Uvod u tragediju zbio se 6. svibnja kada je Pavelić s ustaškom vladom i vojskom napustio Zagreb, a za njima je krenuo narod (muškarci, žene, djeca i starci) koji se bojao partizanske osvete. Pravac povlačenja bio je Celje – Slovenj Gradec – Dravograd, a onda prema Bleiburgu koji se nalazi blizu slovensko – austrijske granice. Sam Pavelić, s užom pratnjom, napustio je kolonu te se probio u unutrašnjost Austrije prema američkim snagama. Ostatak kolone (više od sto tisuća ljudi) predvodili su ustaški generali te se cijela masa vojnika i naroda, uz povremene napade lokalnih partizana, uspjela probiti do bleiburškog polja gdje su ih zaustavile britanske snage. Uskoro su ih opkolile postrojbe Jugoslavenske armije. Nastala je pat-pozicija – zapovjednici hrvatske vojske tražili su od Britanaca da zaštite narod, partizani su zauzeli položaje po okolnim šumama, a britanski zapovjednik Patrick Scott tražio je instrukcije od nadležnih.

Generali Ivo Herenčić i Vjekoslav Servatzy te pukovnik Danijel Crljen potom odlaze u bleiburški dvorac na pregovore o predaji s generalom Scottom, koji ih dočekuje s “hladnoćom koja nije slutila na dobro” (iz memoara Danijela Crljena). Pregovarači nisu znali da je Scott u međuvremenu dobio zapovjed da se hrvatska vojska i nagomilani narod predaju u ruke partizanima, kao i da je kod njega partizanski komesar Milan Basta, s kojim se dogovorio da je najprihvatljivije rješenje da Hrvati dobrovoljno odlože oružje i predaju se partizanima. Tako da nikakvih pregovora nije moglo ni biti. Scott je odmah rekao da predaja njegovim snagama ne dolazi u obzir, a Basta je postavio ultimatum: “Zahtijevamo bezuvjetnu predaju cijele vojske za jedan sat. Ako prihvatite, žene i djeca mogu se vratiti svojim kućama. Vojnici i časnici ostat će ratni zarobljenici…”.

Herenčiću je bilo jasno da nema izbora, pogotovo nakon što je Scott naglasio da će britanski tenkovi pružiti podršku partizanima ako ne pristane na izložene uvjete, i pristaje na ultimatum. Vrativši se među narod naređuje vojnicima da odlože oružje i počinjava samoubojstvo. Nakon što je istekao rok za predaju hrvatski vojnici istaknuli su bijele zastave i odbacili oružje. Tada su Britanci tenkovima vojnike i narod natjerali u redove, nakon čega su se povukli. Uprkos Bastinim obećanjima partizani su odmah otvorili vatru na očajnu masu nenaoružanih ljudi. Prema svjedočanstvima preživjelih pucnjava je trajala 15 do 20 minuta.
Za čitavo vrijeme trajanja komunističke Jugoslavije, Bleiburg i Križni put se uopće nisu smjeli spominjati, te su za javnost u Hrvatskoj bili potpuna nepoznanica. Poneki preživjeli bi nešto u povjerenju ispričali bliskim osobama, te se eventualno moglo načuti potihu glasinu kako je veliki broj zarobljenih ustaša i domobrana bio pobijen 1945. godine.
Titovi komunisti u svibnju 1945. godine počinili strahoviti ratni zločin, nad ljudima koji su bili nenaoružani. Bleiburg je simbol zločina, te ga se ne smije zaboraviti.

# data[].attributes.body
Bitka kod Kurska (5. srpnja - 23. kolovoza 1943.) jedna je od najvećih i najkrvavijih borbi u povijesti. Dva milijuna ljudi, 6000 tenkova i 4000 zrakoplova sudjelovalo je u ovom okršaju. Nijemci su izgubili oko 500 000 vojnika, Sovjeti oko 250 000.
Prije početka same bitke sovjetska vojska je izvela plodonosnu operaciju izviđanja i hvatanja zarobljenika. Tako je jedan zarobljeni njemački kaplar 3. srpnja otkrio da će njemačka ofenziva početi za 2 do 3 dana. Nakon što se izviđanjem 5. srpnja saznao i točan sat operacije, sovjetska obrana je stavljena u punu pripravnost.
Problem je bio u tome što su Nijemci odugovlačili s ofenzivom čekajući da pristignu najnoviji tenkovi tipa Tiger i Panther.

Za to vrijeme Sovjeti su uspjeli sagraditi jaku obranu oko Kurska, jer su prema obavještajnim podacima znali gdje će Nijemci napasti. Sovjetska obrana bila je dubine čak 250 kilometara. Nijemci su krenuli u ofenzivu teškim tenkovima. Poznata je priča o Franzu Staudeggeru, zapovjedniku tenka Tiger, koji se jednim tenkom suprotstavio grupi od 50 sovjetskih tenkova T-34. Uništio ih je 22, dok su ostali uzmaknuli. Unatoč takvim pojedinačnim njemačkim uspjesima, sovjetska se obrana pokazala neprobojnom.
Minska polja i protuoklopni topovi zaustavljali su Nijemce, a Sovjeti su dovezli i nevjerojatan broj tenkova, preko 8.000, tako da su nadmašivali Nijemce u omjeru tenkova otprilike 2,3:1. Kad je Hitler vidio da napad neće uspjeti, naredio je prekid ofenzive, i to u trenutku kad je ona bila na vrhuncu, da bi poslao jedinice u Italiju, gdje su se upravo iskrcali saveznici. Mnogi su kritizirali takav Hitlerov potez. Sovjeti su proveli protuofenzivu i postigli pobjedu kod Kurska.
Do kraja 1943. godine, Sovjeti su oslobodili veliki dio Ukrajine, uključujući i Kijev početkom studenog. Pobjedom Crvene Armije u ovoj bitci, inicijativa na Istočnom frontu prešla je trajno na sovjetsku stranu. Od tada pa sve do kraja rata njemačke jedinice se nalaze u konstantnoj defenzivi.

# data[].attributes.body
·        Na Konferenciji u Teheranu od 28.11. do 1.12.1943.godine su se sastali W. Churchill, F. D. Roosevelt i J. V. Staljin.

·        Teheran je izabran, jer Staljin nije htio putovati daleko od Sovjetskog Saveza. U središtu ineteresa konferencije je bilo pitanje otvaranja "drugog fronta" u zapadnoj Europi i planiranje operacije Overload (Dan D). Međutim, raspravljalo se i o sudbini istočne Europe i Njemačke nakon završetka rata, osnivanju Oragnizacije Ujedinjenih naroda, rješavanju iranskog pitanja, pridobijanja Turske na savezničku stranu i dr. Staljin je uspio u svemu zbog čega je došao na konferenciju: osigurao je pomoć Titovim partizanima i zaustavio pomaganje jugoslavenskih četnika, pomaknuo je istočne granice s Poljskom na Curzovu liniju i postigao dogovor o otvaranju zapadnog fronta koje bi mu pomoglo povoljno utjecati na stanje na Istočnom frontu.

·        Konferencija je okončana donošenjem tri dokumenta: Deklaracije o Tri Sile, Deklaracije Tri Sile u pogledu Irana i Vojnim zaključcima. Vojni zaključci su se odnosili na odobravanje pomoći partizanima u Jugoslaviji, želi da se Tursku uvuče u rat na strani Saveznika, da iskrcavanje saveznika počne u svibnu 1944. te da Crvena Armija istodobno pokrene veliku ofenzivu na Istočnom frontu.

·        Bila je to jedna od najznačajnijih konferencija u Drugom svjetskom ratu. Saveznici su tako stvorili uvjete kako bi stratešku inicijativu iskoristili za pripremanje uništenja neprijateljskih oružanih snaga.

# data[].attributes.attachment_caption
D-Day footage US Troops storming the Beaches of Normandy

# data[].attributes.body
Najveća kombinirana vojna desantna operacija u povijesti ratova je počela 6.4.1944.g. i trajala sve do 30.8.1944.g. Nazvana je operacija Overlord (Dan D) i u njoj je sudjelovalo više od tri milijuna vojnika. Trećina ih se iskrcala na obalama francuske pokrajine Normandije. Njome je na zapadu otvorena druga bojišnica, u borbi protiv Trećeg Reicha. Vrhovni zapovjednik svih savezničkih postrojbi je bio američki general Dwight D. Eisenhower, a zapovjednik kopnenih savezničkih postrojbi je bio britanski general B.Montgomery (Monty). Za invaziju je upotrijebljeno oko 5000 brodova na potezu obale dugačke 80 km. Na čelu njemačke obrane bio je feldmaršal E. Rommel (nadimka Pustinjska lisica). Zbog loših vremenskih prilika Nijemci nisu vjerovali da je izgledna invazija. No, datum je odobren zbog punog Mjeseca i jake plime koja je brodovima osiguravala prelazak preko mogućih njemačkih prepreka postavljenih u moru. Iskrcavanje je započelo noćnim padobranskim i jedriličarskim desantom, masivnim zračnim napadima i pomorskim bombardiranjem, nakon kojeg je uslijedio desant na Dan D. Saveznici su se iskrcali na pet plaža sa kodnim imenima: Omaha, Utah, Juno, Sword i Gold. Savezničkim vojnicima nije bilo lako. Mnogi vojnici su poginuli pred podvatrom njemačkog oružja. Među najtežim borbama bile su one na plaži kodnog imena Omaha. Saveznička operacija je bila potpuno uspješna, već unutar 24 sata je iskrcano do 170 000 vojnika, koji su zauzeli prvo kopneno uporište za borbu protiv Nijemaca u Zapadnoj Europi. Bitka za Normandiju je potrajala još  dva mjeseca, koliko je trebalo savezničkim snagama da uspostave čvrst mostobran na europskom kopnu i da probiju njemačku liniju fronta u Francuskoj, a okončana je oslobađanjem Pariza i uništenjem neprijateljskih snaga kod Falaisea.
Zahvaljujući uspješnoj operaciji Overlord, pobjednik u Drugom svjetskom ratu je bio odlučen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Original D-Day footage US Troops storming the Beaches of Normandy

# data[].attributes.body
Njemačka se predala 8.5.1945.g., no nastavljaju se borbe u Aziji i na Pacifiku. Japan je ostao jedina država Osovinskog Saveza koja se nastavila boriti u Drugom svjetskom ratu, makar je gotovo 60% njenih velikih gradova bilo uništeno. SAD je predložio japanskoj vladi kapitulaciju, no ona nije pristala.Tako je Truman naredio upotrebu atomske bombe, prepustivši generalu Spaatzu da sam izabere ciljeve. Dana 6.8.1945.g. američki bombarder B-29 "Enola Gay", kojim je zapovijedao P.W.Tibbets, izbacio je prvu nuklearnu bombu ikada upotrijebljenu u ratu. Bomba je imala kodno ime "Little Boy" i imala je snagu oko 16 kilotona. Eksplodirala je na visini od oko 600 metara, iznad bolnice Shima. Izazvala je toplotni val temperature do 5000 stupnja Celzija, snažni udarni val brzine 800 km/h i plamene oluje koje su uništile gotovo sve unutar dvanaest četvornih kilometara. Eksplozija je uzrokovala i veliki gljivasti oblak prašine i krhotina 15 250 metara koji se vidio s udaljenosti od 560 km.
Japanski car Hirohito je 15.8.1945.g. objavio naciji da je rat izgubljen., a time je nakon 6.godina završen i Drugi svjetski rat.
Prema procjenama iz Japana iz 1968.godine, 250 000 stanovnika Hirošime umrlo je odmah nakon eksplozije ili u roku od pet godina od bolesti uzrokovanih radijacijom. Od posljedica bombardiranja kod preživjelih, kao što su rak i leukemija, odnijelo je još žrtava, tako da se ne može sa sigurnošću znati koliko je bilo žrtava poslije bacanja atomske bombe.
Postoje mišljenja kritičara atomskog bombardiranja, da je Japan pokušavao početi pregovore o kapitulaciji, ali da su ih Amerikanci ignorirali. Umjesto toga, upotrijebili su atomsko naoružanje najviše da bi zastrašili buduće neprijatelje - Sovjetski Savez te da veliki novci uloženi u projekt Manhattan odu u nepovrat, bez da se novo oružje ne upotrijebi.

# data[].attributes.body
22.06.1941.g. Hitler pokreće operaciju Barbarossa te sa tri milijuna vojnika i 3500 tenkova napada SSSR. Hitler je tim napadom na SSSR ostvario svoj "odgođeni plan", a bez obajve rata SSSR-u. Teritorij na istoku je Hitleru trebao postati novi životni prostor arijevske rase. U početku napada Staljin je pogrešno procijenio Hitlerovu prijetnju misleći da je propaganda, da Njemačka neće ratovati na zapadnom i istočnom ratištu paralelno, te da je ovisna o Sovjetskim resursima. Hitler je ovim napadom iznenadio Sovjete, jer je s njima potpisao sporazum o nenapadanju 1939.godine. Glavni cilj Barbarosse je bio uništenje sovjetskih terenskih snaga. Vojnici Crvene Armije su u početku trpili poraze, no s porastom temperature i uz motivaciju da se bore za domovinu, obitelj i život, Sovjeti su počeli razmjerno napredovati. Teške i nepovoljne klimatske prilike su stvorile brojne teškoće Nijemcima i usporavale ih, a Crvena Armija je to iskoristila kao prednost. Njemačka na kraju doživljava poraz zbog loše klime i nedosljednog taktičnog djelovanja. Taj neuspjeh Njemačke da porazi Sovjetske snage je bio prekretnica u ratu. To je bio najveći napad u povijesti, sa ogromnim brojem ljudskih žrtava na obje strane: gotovo 3 milijuna poginulih, ranjenih i zarobljenih ljudi u sovjetskim postrojbama, te oko pola milijuna njemačkih vojnika.

# data[].attributes.attachment_link.entities[].name
Video Presentation of Operation Barbarossa Video

# data[].attributes.body
Hitleru je Kraljevina Jugoslavija bila kamen spoticanja, jer je to bila jedina država koja je sve do ožujka 1941. imala neutralan stav i koja se još nije priklonila ni jednoj strani. U veljači 1941. je Hitler pozvao premijera D.Cvetkovića i tražio da se Kralkevina Jugoslavija priključi paktu, no odluka je odgođena, pa je Hitler pozvao i regenta Pavla Karađorđevića. Pavle se zalagao za pristupanje Trojnom paktu , jer je predvidio da Velika Britanija neće braniti Kraljevinu od Njemačke, pa je potkraj ožujka potpisao pakt, no dva dana kasnije je svrgnut u vojnom udaru i potjreran u Grčku. Vojne snage Hitlerovog Trećeg Reicha i njegovih svaznika su 6.4.1941.g. izvršile invaziju na Kraljevinu Jugoslaviju. Bombardiran je Beograd, a istovremeno su njemačka, talijanska, bugarska i mađarska kopnena vojska sa svih strana prodrle u Jugoslaviju. Luftwalle je bombardirala Beograd, ubivši 2271 osobu, većinom civile. Jugoslavenska vojska je bila u potpunom rasulu, tako da nije pružen gotovo nikakav otpor napadačima. Kao plan zaustavljanja napadača trebalo je rušiti mostove na rijeci Savi i Uni, no plan je propao unatoč tome što su doista minirani i srušeni mostovi na Savi u Uni, nizvodno od Siska. Mladi kralj Petar Karađorđević je pobjegao iz zemlje 14.04. preko nikšićkog aerodroma, a sa sobom je ponio i cjelokupne državne zlatne rezerve. Tri dana kasnije je jugoslavenska vojska kapitulirala. Teritorij Jugoslavije su međusobno podijelili Nijemci, Talijani, Mađari i Bugari, a na jednom dijelu je stvorena NDH.

# data[].attributes.attachment_caption
Napad Njemačke na Poljsku ( "Fall Weiss")

# data[].attributes.body
1.rujna 1939.g.Hitler je naredio napad na Poljsku, bez objave rata. Naime, teritorij Njemačke je bio podijeljen na Njemačku i Istočnu Prusku. Između njih se prostirala Poljska koja je Hitleru  priječila pripojenje te njemačke pokrajine sa zemljom maticom. Njemačka je od Poljske zatražila ustupanje tog područja te grada Gdanjska (Danzig), ali Poljska je to odbila. Ovdje ne smijemo zaboraviti Hitlerov sporazum o nenapadanju sa SSSR-om iz kolovoza 1939., koji je imao tajni dio kojim su Njemačka i SSSR unaprijed podijelili poljski teritorij na interesna područja. S obzirom kako su zemlje zapadne demokracije provodile politiku popuštanja prema Njemačkoj, iz straha od novog ratnog sukoba (Munchenski sporazum kojim je Njemačka dobila dijelove Čehoslovačke), Hitler je smatrao kako može slobodno pripajati okolna područja.
Nacisti su skupinu zatvorenika iz koncentracijskih logora odjenuli u uniforme poljskih vojnika te ih kasnije smaknuli. Njihova tijela su trebala poslužiti kao dokaz kako je poljska vojska povukla prvi potez. Taj incident je poslužio kao izlika te je Njemačka izvršila napad na Poljsku. Događaj je označio početak tzv. Blietzkriega (Munjevitog rata). Poljska vojna moć nije se mogla mjeriti s njemačkom te je s lakoćom slomljena. Kao odgovor na njemački napad, u sukob su se uključile Francuska i Velika Britanija 3.rujna 1939., objavivši rat Njemačkoj.