# data[].attributes.body
Bitka na Neretvi u narodu je još poznata kao Bitka za ranjenike, a u literaturi Jugoslavije kao Četvrta neprijateljska ofenziva. Započela je 20.siječnja 1943. na području nekadašnje NDH. Strateški plan ofenzive pod njemačkim kodnim imenom Fall Weiss(Bijeli slučaj)bio je o zajedničkom napadu Sila osovine da zadaju konačni udarac partizanima u NDH. Partizanske snage činili su prvi bosanski i hrvatski korpus te Glavna operativna grupa na čelu s Titom, ukupno oko 40 000 boraca. Od te brojke njih 4 000 bilo je ranjenika što su ih partizani evakuirali, pa se zato tu bitku naziva najhumanitarnijom u Drugom svjetskom ratu. Nijemci su htjeli uništiti središnje zapovjedništvo partizana, Centralni komitet Komunističke partije Jugoslavije i glavnu Partizansku bolnicu. Sile osovine okupile su 10 divizija, 6 njemačkih ,tri talijanske, nekoliko ustaša, četnika i domobrana, ukupno oko 150 000 vojnika. Do kraja ožujka Sile osovine ubile oko 8 tisuća partizana, zarobivši oko 2 tisuće. Uspjeli su probiti neprijateljski obruč četnika, partizanske jedinice stigle su do rijeke Neretve kod Jablanice na području današnje istočne BiH. Tamo su naređenjem Tita srušile sve mostove. Dan nakon izgradili su improviziranu drvenu konstrukciju kako bi spasili svoje ranjenike i osigurali sigurnost glavnini snaga i Vrhovnom štabu te nastavili s borbama. Višemjesečna borba završila je pobjedom partizana koji su očuvali glavninu svojih snaga, spasili ranjenike te se riješili četnika koji su bili pod zapovjedništvom Draže Mihailovića. Nijemci su ostvarili djelomičan uspjeh od onog glavnog pa su zato započeli i iduću veliku ofenzivu Bitku na Sutjesci.

# data[].attributes.body
Bitka na Sutjesci ili Operacija Schwarz bila je odlučujuća peta neprijateljska ofenziva kao zajednički napad Sila osovine za uništenje jugoslavenskih partizanskih jedinica da učine ono što nisu uspjeli napraviti u prethodnoj ofenzivi Bitki na Neretvi. Započela je 15.svibnja 1943. Sile osovine okupile su 127 000 vojnika i 300 zrakoplova, protiv oko 20 000 partizana od kojih je pola njih bilo Hrvata te skoro 4 tisuće njih je bilo ranjenika i osoblja bolnice. Ofenziva je započela napadom Nijemaca i njihovih saveznika na partizanske snage na području Durmitora gdje su se vodile žestoke borbe cijeli mjesec. Josip Broz Tito zaustavio je svoje snage u planiranom dijelu istočne BiH što je omogućilo snagama Osovine da izvedu opkoljavanje. Tito ih je zaustavio čekajući dolazak britanske vojske. Usprkos strahovitim gubicima koje su pretrpjele snage NOVJ u borbama, to je vojno izaslanstvo izvijestilo zapadne Saveznike o krajnjoj odlučnosti koje partizani vode sa Nijemcima, što je partizanima u nastavku rata osiguralo znatnu vojnu pomoć Saveznika. 9.lipnja Nijemci su skoro uspjeli da likvidiraju Tita kad je bomba pala pored čelne skupine i ranila ga u ruku. Prema navodima Titov pas se žrtvovao za Titov život skočivši na njega i zaštitivši ga svojim tijelom. Suočena isključivo njemačkim postrojbama u završnom okruženju NOVJ se napokon uspio probiti preko Sutjeske linije. Ostala je okružena središnja bolnica s preko 2 000 vojnika. Po Hitlerovoj naredbi general Alexander Lohr naredio je njihovo uništenje. Okrutni njemački vojnici ubijali su bez biranja. U bitki smrtno je stradalo 7 543 partizana, više od trećine njih koji su ušli u borbu.

# data[].attributes.body
Istrebljivački logor Treblinka uz Auschwitz bio je glavni nacistički logor za istrebljenje na području okupirane Poljske u vrijeme drugog svjetskog rata. Treblinka je bila zamišljena u sklopu Operacije Reinhard kao logor za brzo i masovno istrebljenje Židova te konačno rješenje  židovskog pitanja. Masovna deportacija Židova iz Varšave započela je 22.srpnja 1942. Po dolasku u logor u željeznim teretnim vagonima logoraši bi prvo bili razdvojeni po spolu, skidani do gola, slali bi ih po grupama u barake u kojima su bile kupaonice, zapravo plinske komore u kojima su iz cijevi sa plafona puštali ugljični monoksid i Ciklon B te bi ih na posljetku bacali u peći. Ukupan broj ubijenih u Treblinki iznosio je oko 750 do 850 tisuća ljudi što su stravične brojke. Nakon pobune u kolovozu 1943. logor je prestao sa rodom.

# data[].attributes.body
Jedna od najvećih tragedija hrvatskoga naroda dogodila se 15.svibnja 1945. na poljima kraj Bleiburga. Partizani su se tijekom oslobođenja zemlje okrutno obračunavali s ratnim protivnicima i budućim suparnicima. Proganjali su i ubijali pripadnike njemačke i talijanske manjine, ustaše i domobrane te civile "pogrešne" nacionalne pripadnosti. Stoga su bježali prema sjeverozapadu, želeći se predati Britancima ili Amerikancima te tako izbjeći predaju partizanima. Kod Bleiburga predali su se Saveznicima, no Britanci su ih odbili te su ih predali na milost i nemilost partizanskim postrojbama. Dio zarobljenika odmah su ubili, a ostali su krenuli na mukotrpan i dugotrajan povratak u zemlju nazvan Križnim putom. Pješice su prošli preko Slavonije, Hrvatske sve do Srbije pa čak i Makedonije. Na tom putu zarobljenici su umirali od iscrpljenosti glađi i žeđi, dio njih ubijen je u masovnim pokoljima. Procjenjuje se da je broj žrtava "Križnoga puta" oko 50 000 do 300 000.

# data[].attributes.attachment_link.title
Bleiburg 15. 5. 1945. i križni putevi - TV kalendar 2018.

# data[].attributes.body
Operacija Overlord zvana još i Dan D bila je najveća pomorska kombinirana vojna operacija u povijesti. Operacija je započela otvaranjem zapadnog bojišta savezničkim iskrcavanjem u Normandiji 6.lipnja 1944.Za prvo iskrcavanje, najopasniji dio vala, bilo je određeno 170 000 vojnika,5000 brodova i više od 10 000 zrakoplova. Iskrcavanje je započelo noćnim padobranskim desantom, masivnim zračnim i pomorskim bombardiranjem nakon kojeg je uslijedio amfibijski desant. Njime su zauzeti ključni položaji iza prve crte njemačke obrane. Borbe koje su se vodile na plažama Omaha, Utah, Juno, Sword i Gold bile su silovite, ali su saveznički vojnici uspješno obavili zadaću. Isprva saveznici nisu uspjeli ostvariti niti jedan od svojih ciljeva. No nakon nekoliko mjeseci uspjeli su uspostaviti čvrsto uporište na kopnu i da probiju njemačku liniju fronta. Operacija je okončana oslobođenjem Pariza, a do kraja 1944.Saveznici su oslobodili Francusku i veći dio Beneluxa. U njemačku su ušli u ožujku 1945.

# data[].attributes.body
Velika trojica(Staljin, Roosevelt i Churchill) sastali su se drugi put 4.veljače 1945. u Jalti na poluotoku Krimu. Na konferenciji su raspravljali o završnim ratnim operacijama te o uređenju svijeta nakon završetka rata. Na konferenciji je postignuto nekoliko glavnih točaka. Dogovoreno je kako će SSSR navijestiti rat Japanu u roku od 90 dana nakon što Njemačka bude poražena. Njemačku je poslije poraza trebalo podijeliti na 4 okupacijske zone kojima će opravljati po jedna od četiriju savezničkih država. Raspravljali su i o vojnoj, ekonomskoj i političkoj demobilizaciji Njemačke te o ratnoj odšteti koju će trebati platiti. Na kraju konferencije predviđeno je utemeljenje međunarodne organizacije Ujedinjenih naroda, čijoj bi zadaća bila očuvanje mira u svijetu.

# data[].attributes.body
Bitka kod Midwaya je pomorska bitka prekretnica na Pacifiku koja se odigrala početkom lipnja 1942. Japanska ofenziva počela je nakon napada na Pearl Harbor. Slijedeći cilj bio im je Midway gdje su planirali zadati završni udarac američkoj floti. Plan im je bio uništiti američke nosače koji su im izmakli u Pearl Harboru. Kako bi im plan bio uspješniji flotu su podijelili na nekoliko skupina. Glavna udarna snaga bila su 4 nosača aviona. Cijela akcija trebala je biti "radijska šutnja" kako Amerikanci ne bi saznali namjere Japana. Međutim Amerikanci su uspjeli dekodirati japanske šifre i tako su doznali za japanski plan. Stoga umjesto da ih japanski napad iznenadi, dogodilo se suprotno. Američki bombarderi su bombama pogodili nosače aviona, tako se japanska flota neočekivano našla bez zračne zaštite. Admiral Yamamoto odlučio se za japansko povlačenje. Japanci su doživjeli strašan poraz izgubivši 4 nosača aviona i oko 3000 vojnika.

# data[].attributes.location_name
El-Alamein, Al Alameen City, El Alamein, Egipat

# data[].attributes.body
Bitka kod El Alameina je bila bitka prekretnica u lipnju 1942. na Afričkom frontu kada su Britanci preuzeli dominaciju na Sredozemlju i zaustavili njemačke snage te razbili mit o nepobjedivosti Erwina Rommela koji je zbog svog uspješnog vođenja afričkih akcija dobio i nadimak Pustinjska lisica. U prvoj bitci Erwin je slomio Britance, ali se već osjetio nedostatak zaliha. Hitleru je poslao brzojav u kojoj moli za pojačanje i zalihe te je odlučio da čeka. Za to vrijeme Britanci su ojačani pod vodstvom novog zapovjednika Bernarda Montgomeryja. Britanci su zaveli Rommela da će glavni napad biti na jugu dok je on zapravo bio na sjeveru, stoga je saveznički napad bio potpuno iznenađenje. Rommel je odmah krenuo u kontranapad koji je bio uspješan, no pošto zalihe nisu stigle napad je propao. Saveznici nisu ipak u potpunosti iskoristili tu situaciju. Otpor je pružan do sredine 1943., a onda se naposlijetku oko 250 000 njemačkih i talijanskih vojnika predalo saveznicima.

# data[].attributes.body
Bitka kod Staljingrada započela je 23.kolovoza 1942. Bila je to jedna od bitki prekretnica na Istočnome bojištu, usto i najkrvavija bitka u povijesti čovječanstva. Staljingrad je bio jedan od važnijih industrijskih gradova gdje su se proizvodili tenkovi i druga vozila. Radi svoga imena imao je i veliku simboličku važnost za oba dvije strane. Njemački napad vodio je general Fredrich von Paulus. Zapovijedao je 6.njemačkom armijom s oko 250 000 ljudi i 4.tenkovskom armijom. Bitka je započela velikim bombardiranjem grada gdje je poginulo do 40 000 ljudi. Bitke su se vodile za svaku kuću i ulicu. Do studenoga 1942. nijemci su okupirali 90% grada, no nisu ga uspjeli osvojiti. Nakon što su sovjeti shvatili da njemačka vojska nije odgovarajuće pripremljena na zimsko ratovanje odlučili su iskoristiti tu slabost i krenuli u strahovit protunapad. Cijela njemačka vojska našla se u obruču. General Fredrich Paulus predao se, premda je Hitler zahtijevao borbu do posljednjeg čovjeka. U toj bitki poginulo, ranjeno ili nestalo vise od 1,1 milijuna sovjetskih vojnika i 700 000 njemačkih. Nakon toga poraza i tih gubitaka Njemačka se nikada nije oporavila.