# data[].attributes.headline
מערכת החינוך בשנים הראשונות- המנדט הבריטי. 

# data[].attributes.subject
מערכת החינוך בשנים הראשונות- המנדט הבריטי. 

# data[].attributes.body
עניינה אותי צורת מערכת החינוך בתקופת המנדט הבריטי בארץ. המערכת נחלקה לשלושה זרמים: 1) הזרם הכללי. 2) זרם העובדים. 3) הזרם המזרחי. החלוקה הזו נתנה לתלמידים להשתייך לזרם מסוים בלי שום כפייה לזרם שנבחר על ידי המדינה או הממשלה. כתוצאה מכך, לתלמידים הייתה חופשיות במה שהם לומדים בבית הספר. יותר על זה, אני בעד אי התערבות ההורים במערכת החינוך והתקופה הזו אופיינה כתקופה שמקום ההורים בה היה מקום שולי.

נכתב על ידי: רים נגיב
פוסט 1

# data[].attributes.headline
העלייה של שנות החמישים: חינוך ממלכתי והפרדת מערכות

# data[].attributes.subject
העלייה של שנות החמישים: חינוך ממלכתי והפרדת מערכות

# data[].attributes.body
תקופת זמן: שנות החמישים

אזורי עלייה: ארצות אסיה ואפריקה

מתוך הבנה שיש צורך ליצור חינוך ממלכתי ואחיד לכולם אישרה הכנסת את "חוק חינוך ממלכתי" מה שגרם לביטול הזרמים השונים בחינוך. תהליך זה קורה לאור העובדה שכבר אין צורך ממשי בזרמים שונים כאשר עולים רבים מגיעים ולא באמת משתייכים לאף זרם. נוסף על כך, המדינה למעשה לוקחת אחריות משמעותית על החינוך בישראל.

למעשה ניתן לומר כי על אף שמטרת החוק לגבש את העם הישראלי תחת זהות ותרבות משותפת רק יצר פערים ופיצול עמוק יותר במערכת החינוך. כך גם הדבר מהווה את תחילת התערערות היחסים בין המורים להורים (והתלמידים).

האחריות לחינוך שעוברת למדינה בעצם מנתקת את מעורבות ההורים בחינוך, מה גם שצצים פערי תרבות וערכים בין המערכת לאוכלוסיית העולים דבר שהופך את בית הספר למוסד זר ומנוכר עבור הורים רבים. נוסף על כך, הורי העולים ברובם חסרי מיומנויות כך שאין ביכולתם לסייע לילדיהם, מה שגורם לריחוק מבית ספר גם מבחינה זאת. היו גם פערים רבים בין המורים המלמדים להורים מבחינת הרקע וההשכלה, כך גם היו פערים בין המורים לתלמידים שהקשו על החיבור ביניהם.

כך למעשה ניתן להתייחס לתהליך זה של שינוי במערכת כאשר היא הופכת ממערכת בעלת זרמים פוליטיים למערכת ממלכתית בשליטת המדינה לתחילת ההידרדרות ביחסים בין המורים להורים (והתלמידים).

# data[].attributes.headline
שילוב תלמידים מרקעים כלכליים-חברתיים שונים לכדי למידה משותפת (אינטגרציה)

# data[].attributes.subject
שילוב תלמידים מרקעים כלכליים-חברתיים שונים לכדי למידה משותפת (אינטגרציה)

# data[].attributes.body
בשנת 1968 הוקמה רפורמה שמטרתה לשלב תלמידים מרקע כלכלי-חברתי שונה לכדי למידה משותפת. בעקבות הרפורמה החדשה, ההורים של התלמידים מהרקע הכלכלי-חברתי הגבוה התנגדו לכך וטענו שהילדים מהרקעים הנמוכים יפגעו בהתקדמות ילדיהם בלימודים. הורים אלו ניסו לזייף מסמכים ולקחת את ההחלטה לידיהם, לנסות להפריד בין הקבוצות ולא לבצע את השילוב.

עדי רייטר

# data[].attributes.headline
שנות התשעים של המאה העשרים. 

# data[].attributes.subject
שנות התשעים של המאה העשרים. 

# data[].attributes.body
אומנם, ציינתי בפוסט הקודם (פוסט 1, מערכת החינוך בתקופת המנדט הבריטי) שאני בעד אי התערבות ההורים במערכת החינוך אולם, זה לא הולך ככה במציאות. כלומר, ההורים אוהבים להתערב בכל מה שקשור לילדיהם כי הם חושבים ״בטובת״ ילדיהם. לתוצאה, נמצאו בלגנים בין ההורים לבין בתי הספר ומערכת החינוך. כדי לפתור את הבלגנים הללו בא חוזר ב- 1996 שנקרא ״בית הספר וההורים והיחסים ביניהם״. החוזר הזה, עניין אותי מאוד כי הוא נגע בשלושת האוכלוסיות: ההורים, בית הספר ומערכת החינוך. במילים אחרות, החוזר התחשב בצדדי הסכסוך וניסה לעשות שלום ביניהם. האם הוא הצליח? בטח לא... כי היחסים בין שלושת האוכלוסיות הללו כמו שטענה נוי משתנים לפי המצב הכלכלי, החברתי וכו׳.

נכתב על ידי: רים נגיב

פוסט 2

# data[].attributes.headline
הדבר המרכזי שנגע לי ללב  הוא שיש אחוז גדול של תלמידים שאין להם חיים משפחתיים נורמליים וטבעיים והיה קשה לי כשדמיינתי את המצב שלהם בבית הספר אולי הם דואגים כל הזמן לכך שהם לא כמו עמיתיהם וגם את האכזבה שבה חשים כששני ההורים עובדים ואין השגחה מצידם

# data[].attributes.subject
הדבר המרכזי שנגע לי ללב  הוא שיש אחוז גדול של תלמידים שאין להם חיים משפחתיים נורמליים וטבעיים והיה קשה לי כשדמיינתי את המצב שלהם בבית הספר אולי הם דואגים כל הזמן לכך שהם לא כמו עמיתיהם וגם את האכזבה שבה חשים כששני ההורים עובדים ואין השגחה מצידם

# data[].attributes.body
ולצערי צוינה נקודת נכונה לחלוטין והיא המעמד הנחות שבו נתפסים המורים היום והאשמתם על כל דבר שלילי שמתרחש בחברה על ידי התלמידים אך לא לשכוח שגם יש אחריות מוטלת כאן גם על ההורים שאינם משגיחים ועוקבים אחרי ילדיהם אך הגרוע ביותר הוא שלמרות ההאשמה שמוטלת על הורים ומורים הם לא משתפים פעולה ולא פועלים כדי להתגבר על הבעיות שמתעוררות מהתנהגויות הילדים ואף יש עימות ביניהם בשל הסמכות והשליטה המעמדית אשר המורים רוצים להטיל את כל האחריות עליהם בגלל היותם בעלי סמכות ואינם משגיחים על ילדיהם ויתרה מזו כשהמורים מנסים להתמודד עם בעיות הילדים אז ההורים מתנגדים להתערבותם אז מה אפשר לעשות במקרה הזה ?

# data[].attributes.body
הדבר שאהבתי במאמר הזה הוא שהמבוא מתחיל לדבר על חינוך ובתי ספר בתקופת החינוך הראשונה בישראל, שם דן איך התחילו חיי בית הספר ואיך הם התפתחו גם לאחר מכן ואחרי זה ההתפתחות הזו בחינוך כתוצאה מהתפתחות התרבות והערכים החברתיים ואף הכלכליים שפעלה לביסוס היחסים בין הורים למורים, אשר פעלה בעקיפין לנסות לאזן את החינוך בבית ובבית הספר על ידי קיום אסיפות הורים בהן דנו מורים והורים במצב של תלמידים בביה"ס מבחינת התנהגות ויחס, ובדרך כלל מכוונים לתלונות של מורים. להורים על ילדיהם ולא מדברים על התפתחות בתכנית הלימודים או התקדמות במערכת בית הספר, אלא זה היה מכוון לענישה, אז אני  הצלחתי להסיק שתפקיד ההורים באותו שלב היה רק בעניינים פורמליים כמו ציוני הילדים והתנהגותם וזה הוא כך התחיל החינוך בשנות החמישים אך לאחר מכן דובר על ההתפתחויות שחלו בשנים שונות ששינו בכל פעם את אופן התמודדות ההורים עם בית הספר או שינוי או חידוש ספציפי עד להתערבות או ליחסי ההורים עם ביה"ס הגיע למצב שהוא הפך לחלק מהמצב החברתי בארץ שבו מעורבות ההורים במערכת החינוך אינה מוגבלת רק להתנהגות התלמיד וציוניו היא הגיעה למצב שבו ההורים מעורבים בחינוך כלומר מערכת, המסייעת בפיתוחה הפועלת לפיתוח מערכת זו ולביסוס תלות הדדית ומנגנון תיקון אוטומטי בין מערכת בית הספר להורים במסגרת מצומצמת והגיונית בה יוכלו לעשות את הטוב ביותר עבור ילדיהם. לדעתי האישית השתתפות ההורים בבתי הספר חשובה מאוד מבחינת שיפור התקשורת וההבנה כלומר תקשורת רציפה בין הורים למורים מקדמת הבנה טובה יותר של צרכי התלמידים ושאיפותיהם החינוכיות מורים יכולים לחלוק מידע על התקדמות התלמידים ולהחליף דעות לגבי שיטות שעובדות היטב או טעונות שיפור גם האינטראקציה של ההורים עם בית הספר יכולה לעזור להנחות סדרי עדיפויות בחינוך כדי לענות על הצרכים של הקהילה המקומית ולחצים חברתיים וכלכליים ספציפיים פרספקטיבה יכולה למלא תפקיד בקבלת החלטות בבית הספר, זה מאפשר להם להשתתף בקביעת מגמות חינוכיות ולתרום לפיתוח מדיניות חינוכית.

שם: מייסם זואהרה

# data[].attributes.headline
ראשיתו של שינוי- אנג'ים

# data[].attributes.subject
ראשיתו של שינוי- אנג'ים

# data[].attributes.body
אחת התקופות שעניינו מאותי במאמר היא תקופת הרפורמה והשינוי במערכת החינוך שהכנסת החליטה להתחיל בשנת 1968. לרפורמה הזו היו כמה מטרות ואחת המטרות המרכזיות היא לצמצם את הפערים בין התלמידים ממצב כלכלי- חברתי נמוך לבין התלמידים ממצב גבוה, בנוסף שהרפורמה הכילהשינויים אדמיניסטרטיביים וגם שינויים באופי חלוקת שנות הלמידה. יש הורים שהתנגדו לרפורמה הזו מסיבת שהשילוב הזה משפיע לרעה על למידת ילדיהם, אבל עם זאת, משרד החינוך קיבל תמיכה מבית הדין הגבוה לצדק על מנת להמשיך לעבוד על הרפורמה. בשנת 1969 פרופ' פייטלסון עשתה סקר לראות איך היחסים בין ההורים לבין בתי הספר, הסקר הכיל גם בתי ספר טעוני טיפוח וגם מבוססים. תוצאת הסקר הייתה שכן יש פער בין עבודת המודים לבין צריכי ההורים והתלמידים, לכן, הפרופ' הציעה לשלב את ההורים באופן אפקטיבי בבתי הספר וזאת הייתה נקודת השוני ביחסי ההורים עם מערכת החינוך לשנות ה-70

# data[].attributes.headline
בתקופה של העלייה של שנ

# data[].attributes.body
בתקופה של העלייה של שנות החמישים  ענינה אותי האופן  שבו הוקמה מערכת חינוך לאומית מאוחדת לכל העולים. מה שגם עזר לאחד את העולים, שלא היו קשורים לשום מפלגה או כת
לדעתי החינוך הזה יצר תרבות משותפת לכל העולים שהגיעו עם תרבויות, שפות וחיים שונים. אבל מצד שני ראיתי שהחינוך לקח את כל האחריות של התלמידים על עצמו, כלומר לא היה צורך בנוכחות משפחות כאילו ההורים של התלמידים ובהתערבותם, לדעתי זה פסול כי ההורים חייבים תמיד להיות בקשר עם בית הספר כדי לדעת מה מעמד ילדיהם. לדעתי בשנות החמישים כן הצליחו ליצור מערכת חינוכית. היא כוללת את כל העולים, בין אם הם מאפריקה או ממקומות אחרים, אבל הם לא הצליחו לשלב את המשפחות במסגרת החינוך ולהכיר את מעמד ילדיהם.

שם : קמר

# data[].attributes.headline
התערבות ההורים בבין הספר

# data[].attributes.subject
התערבות ההורים בבין הספר

# data[].attributes.body
נושא התערבות ההורים בבית הספר נושא מעניין ושנוי במחלוקת. אני לא יודעת כמה אני מעודדת את התערבות ההורים בתוך בתי הספר. צריך לחשוב עד כמה הם יכולים להתערב? מה המטרה של התערבותם? האם מטרת ההתערבותם היא כדי להיות נגד המורה או לעבוד עם המורה למען ילדיהם? עד כמה הם מודעים לעבודת המורים ולתהליך הלימודי\החינוכי שהמורה צריך לעשות?

היו במאמר שתי אמירות שנמצאו חן בעייני, שבעבר המורה היה צדיק, ההורים היו סומכים עליו וכל מה שהוא היה עושה היה נכון. לעומת היום שהתלמיד הוא הצודק. היום ההורים מחזקים בילדיהם. היחס בין המורים וההורים הפך מיחס שמבוסס על תהליך לימודי\חינוכי ליחס שמבוסס על מעמדים ועל כוח ההורים.

ניתן לקבוע כמו שאמרה נוי שיחס ההורים והמורים היא דינאמי. כלומר, מידת ההתערבות של ההורים בבית הספר והצורה שבה הם מתערבים מסובבת על המצב הכלכלי, החברתי והתרבותי של ההורים.

לכן, ניתן לחשוב על המידה ועל הצורה שבה ההורים יכולים להתערב בתוך בית הספר ועל היחס שלהם עם המורים.

תאלא רביע

# data[].attributes.body
על סמך הטקסט, הנה כמה נקודות הקשורות ליחסים בין ההורים למערכת החינוך שהתעניינתי בהם:

תפקידם של הורים עולים חדשים: הטקסט מבליט את נקודת המבט הייחודית של הורים שהיו עולים חדשים בשנים הראשונות להקמת המדינה.בנוסף, הורים אלו ראו במערכת החינוך גורם מכריע להקניית ערכי תרבות ושפה, מתוך הכרה באתגרים העומדים בפניהם בהעברת היבטים אלו לילדיהם.

השפעת ההקשר ההיסטורי: ההקשר ההיסטורי של ההגירה ושלאחר מלחמת העולם השנייה משפיע על היחסים בין ההורים למערכת החינוך. בנוסף לזה, האמון שנותנים הורים עולים במערכת החינוך משקף אמונה בכוחו של החינוך לעצב את דור העתיד בהקשר תרבותי חדש.

# data[].attributes.headline
המורה הוא תמיד צודק, אם יש משו שלו נכון אז תחבש את זה אצלך? משפט שפותח דיון עמוק.איה אבו דהים

# data[].attributes.subject
המורה הוא תמיד צודק, אם יש משו שלו נכון אז תחבש את זה אצלך? משפט שפותח דיון עמוק.איה אבו דהים

# data[].attributes.body
המאמר של המחבר ''בלהה'' בשם של מי הילד הזה?: יחסי הורים עם בתי הספר של ילדיהם דן בכמה דברים חשובים שהשתנו עם הזמן. ראשית: המאמר הן נתן לנו רעיון מובהק על איך היה הקשר וההתייחסות של ההורים לכל דבר שקשור לילדיהם בבית ספר במיוחד קשר ילדיהם עם המורים שלהם ועם צוות ההנהלה בבית הספר. כלומר, הדור שהיה בעבר בתחילת הקמת המדינה לא כמו הדור שיש היום אולי אחת הסיבות כי הוריהם של הדור הראשון להקמת המדינה היו עולים חדשים. אז, בתחילת הפרק המחבר מנסה להראות לנו עד כמה הקשר בין המורים להורי הילדים חשוב, משקף לנו איך הדור שלו היה שונה לגמרי מהדור של היום ואז היו חד משמעים סומכים על מערכת החינוך והקפידו את ילדיהם בידי מערכת החינוך שהייתה. והן שמבחינת הוריהם מה שהכי חשוב זה יראת כבוד כלפי המורה גם אם יש עוול בינו לבין המורה כי המורה הוא תמיד צודק בגלל שהם מסתכלים על אישיותו של בעל התפקיד ולא על התנהגותו בפועל, ונוכל לראות את זה במשפט שנזכר על ידי המחבר שפירושו שהמורה הוא תמיד צודק ואם יש משו שלו בסדר הילד צריך למצוא את זה בעצמו כי הבעיה אצלו ולא אצל המורה. כלומר, חשוב להורים שהבן שלהם לא יגרום להם להתבייש ממעשו וזה ממש שונה מהיום.

המאמר בפרק הזה מראה לנו כרונולוגיה של חוקים שקשורים למערכת החינוך לדוגמה: בזמן קביעת החוק היה המדינה הייתה אמורה לממן את התלמידים מגן ילדים עד כיתה ח מה שגרם למניעת ההורים בהתערבות בבתי הספר ובתוכניות הלימוד כי מערכת החינוך רוצים שהם באמת לא יתערבו בזה במטרה למנוע נזק בעיקרון המדינה שהוא שוויון הזדמנויות בחינוך. לדעתי אני בעד המשפט הזה שכתכבתי בהתחלה אם הייתה מטרת ההורים שהבן שלהם יהיה בעל אחריות ולא מפונק יותר מידי אך צריך להיזהר מהחשיבה שמורה לא טועה כי כולנו בן אדם וכולנו טועים אחרת לא לומדים לקחים ולא לומדים כלום.

# data[].attributes.headline
הקמת רפורמה ב1968

# data[].attributes.subject
הקמת רפורמה ב1968

# data[].attributes.body
בשנת 1968, בוצעה רפורמה במדיניות החינוך ובה הוחלט על קיום אינטגרציה, כלומר מיזוג אוכלוסיות רב מעמדיות ורב עדתיות במוסדות לימודים, כאשר המטרה הייתה ליצור תהליך סוציאליזציה בין רבדים בחברה הישראלית שהמגע ביניהם היה מצומצם, בלתי שגרתי ולא בהכרח ידידותי.

הרפורמה זו נחתכה כחלק מתהליך של רעיונות שונים ותהליכים חברתיים-כלכליים המובילים לרענון בחינוך. המטרה המרכזית של הרפורמה הייתה לשלב תלמידים מרקע כלכלי-חברתי נמוך עם תלמידים מבוססים. ההורים של התלמידים מרקע כלכלי-חברתי מבוסס התנגדו לרעיון ולשילוב הזה בטענה שהילדים מרקע חברתי-כלכלי נמוך יפגע בהתקדמות ילדיהם. בין השאר, הייתה כוונה מרכזית לקדם את הישגיהם הלימודיים של התלמידים החלשים, מתוך הנחה שהדבר יתקיים במסגרת האינטגרציה החברתית בכיתה.

אלאא גית

# data[].attributes.headline
אחד הדברים שמעניין אות

# data[].attributes.body
אחד הדברים שמעניין אותי בטקסט שקראתי היא צורת התערבות ההורים בחינוך ילדיהם בתקופת המנדט הבריטי, שכן ההורים היו בוחרים את הזרם בו ישלבו את ילדיהם, אך בחירתם לא השפיעה על החינוך עצמו בבתי הספר, והשפעתם לא חלחלה לתהליך החינוך, שכן הוא נוהל על ידי צוותים חינוכיים. אך התוצאה הייתה שתלמידים רבים חשו חנוקים וחסרי תמיכה מהוריהם. דבר נוסף שהיה מעניין הוא שהמאמר הדגיש את תפקיד המורה ובית הספר, שנחשב באותה תקופה כמשהו קדוש, ושהמורה תמיד צודק והתלמיד הוא זה שטעה, ללא קשר לסיטואציה. מה שלדעתי דחק לשוליים את תדמית המורה וצמצם את תפקידו עד כדי כיום. זו הייתה תוצאה הפוכה של דחיקה לשוליים של תפקיד התלמידים והערכתם המוגזמת של המורים על ידי ההורים בעבר. אם היה ניתן למורה את הכבוד המגיע לו ללא הגזמה מההורים, ובתמורה את הכבוד המגיע לתלמיד מהמורה, לדעתי, הקשר היה מתון יותר כיום.

אשראק עבאסי

# data[].attributes.headline
מניעת ההרוים לתערב מערכת החינוך והצבת גבולות ליחסיהם עם בתי הספר בשנות ה-70

# data[].attributes.subject
מניעת ההרוים לתערב מערכת החינוך והצבת גבולות ליחסיהם עם בתי הספר בשנות ה-70

# data[].attributes.body
אחד הדברים שתפסו אותי במאמר, היא מניעת ההורים ואת התערבותם במערכת החינוך ובבתי הספר בשנת 1975. מדינת ישראל בעידן זה ניסתה מבחינה פוליטית לייצור עם ישראלי אחיד באמצעות החינוך. לכן היא ניסתה לנתק את ההילדים מהרקע החברתי והתרבותי שבאו מננו. בנוסף, מערכת החינוך הגבילה את רצונם של ההורים להתערבב במסגרת הכיתה מבחינת חומרי לימוד, והיחסים בין התלמידים לבין המורים. לעניות דעתי, אני תופסת את ההורים כפקטור חיוני בתהליך הלמידה ובחינוך הילדים, ולא ניתן לוותר עליהם או להתעלם מהם כאילו הם לא קיימים. בעיניי, הילדים מושפעים מהסביבה שלהם וגם מהוריהם.

# data[].attributes.headline
הכשירות של המורים דבר חשוב לא כל המורים טובים אם בית הספר טוב, ולהיפך, לכולם יש טעויות, אבל בגלל שאני מורה, יש ילדים שילמדו ממני ועקוב אחריי בדברים, וזה משהו. אישית, אני מדברת על האהבה שלי לאישה שגרמה לי לאהוב את צורת הדיבור שלה ואת כל הדברים שהיא עושה לכן, בחירת בית הספר הנכון, המורה הנכון , ושיטת הלימוד המתאימה לתלמיד על פי צרכיו (על סמך דעת ההורים אם הוא צעיר) היא עניין הדורש זהירות.  1

# data[].attributes.subject
הכשירות של המורים דבר חשוב לא כל המורים טובים אם בית הספר טוב, ולהיפך, לכולם יש טעויות, אבל בגלל שאני מורה, יש ילדים שילמדו ממני ועקוב אחריי בדברים, וזה משהו. אישית, אני מדברת על האהבה שלי לאישה שגרמה לי לאהוב את צורת הדיבור שלה ואת כל הדברים שהיא עושה לכן, בחירת בית הספר הנכון, המורה הנכון , ושיטת הלימוד המתאימה לתלמיד על פי צרכיו (על סמך דעת ההורים אם הוא צעיר) היא עניין הדורש זהירות.  1

# data[].attributes.headline
התנועה הרפורמית שהתקיימה ב-1968, שזה עניין חשוב שילוב כיתות חברתיות  ממצב חברתתי וכלכלי שונה יחד בבתי הספר מקשה על השילוב בין תלמידים להורים וישפיע על התלמידים לשלילה, אבל אני רואה בזה משהו שגורם לתלמידים להשתלב יותר יחד, וזה משפיע על החיים אינטראקטיביים שלהם. 2

# data[].attributes.subject
התנועה הרפורמית שהתקיימה ב-1968, שזה עניין חשוב שילוב כיתות חברתיות  ממצב חברתתי וכלכלי שונה יחד בבתי הספר מקשה על השילוב בין תלמידים להורים וישפיע על התלמידים לשלילה, אבל אני רואה בזה משהו שגורם לתלמידים להשתלב יותר יחד, וזה משפיע על החיים אינטראקטיביים שלהם. 2

# data[].attributes.headline
המאמר מציג היבטים חשוב

# data[].attributes.body
המאמר מציג היבטים חשובים של השתתפות ההורים והקשר שלהם עם בית הספר. מצד שני, הוא מציג גם את הקשיים איתם התמודדו בתי הספר ביחסיהם עם ההורים במהלך התערבותם במערכת החינוך. כשקראתי את המאמר, נזכרתי בכמה מצבים שקרו לי במהלך שנות הלימודים שלי בבית הספר. אחת הנקודות שעלו לי בראשי הייתה לגבי הקשר ההדוק שבין ההורים ובית הספר בשנות ה- 50 וה- 60, אשר בבית ספרי המורים היו בקשר עם הוריי רק כאשר נוצרה בעיה שקשורה אליי, אך לא היו בקשר איתם על הדברים החיוביים וההישגים שהגעתי אליהם במהלך הלימודים, האמת שזה גרם לי להרגיש באכזבה, חוסר תמיכה וחוסר ביטחון משני הצדדים. לדעתי, חשוב לקיים מערכת יחסים מאוזנת והוגנת בין ההורים ובית הספר על מנת לקדם סביבת למידה חיובית התורמת להתפתחות העצמית והלימודית של התלמידים. יחד עם זאת, יש גבולות להתערבות ההורים במערכת החינוך כדי שלא תשפיע לרעה על יעילות המורים והתלמידים.

שם: אריג דנון

# data[].attributes.headline
יחסי הורים עם בתי הספר של ילדיהם

# data[].attributes.subject
יחסי הורים עם בתי הספר של ילדיהם

# data[].attributes.body
מתחילת הקריאה שלי, המשפט הזה משך את תשומת לבי "המורה תמיד צודק״ היה משפט מקובל באותם ימים ,תפיסת הצדק הייתה מבוססת על אישיותו של בעל התפקיד ולא על התנהגותו בפועל, אבל היום ״התלמיד תמיד צודק״ בעיני הוריו ללא קשר למעשיו או התנהגותיו"

הסיבה לכך היא שתמיד האמנתי שלהתערבות מוגזמת ובלתי מוגבלת של הורים במערכת החינוך יש הרבה שליליות, למשל, כפי שהוזכר במשפט זה, ההורים נתנו למורה כל זכות ולפעול, ללא קשר לתלמיד שיכול להיות אולי הוא הצודק, אבל עכשיו קורה ההיפך. לדעתי התערבות הורים בחינוך ובבית הספר היא נושא מרכזי בחינוך, שכן יש לה יתרונות וחסרונות

. בצד החיובי, התערבותם הובילה לשיפור ההוראה ותהליכי למידה ע"י הבנת צרכי התלמיד בצורה יותר אישית, בנוסף לבניית שותפות בין ביה"ס לבית, ותמיכה בילד והשפעה חיובית על התנהגותו אם הוא רואה את הוריו מתעניינים בחינוך ובבית הספר שלו.

אך בצד השלילי, התערבות משפחתית עלולה להוביל לחילוקי דעות ולעימותים, והתערבותם עלולה להפוך לנטל על המורים.

# data[].attributes.headline
העלייה של שנות החמשים: חינוך ממלכתי

# data[].attributes.subject
העלייה של שנות החמשים: חינוך ממלכתי

# data[].attributes.body
בשנות החמישים, נוצר הרעיון כי יש להקים מערכת חינוך אחידה ולאומית -מבחינת תוכן+ארגון- במקום הזרמים על מנת ליצור תרבות משותפת. אך בעקבות תהליך זה,הקשר של ההורים עם בית הספר נחלש מכיוון שזה כבר נתפס כמערכת חינוכית המשרתת את האינטרסים של המדינה ולא את השקפתם של ההורים.

אז מפני שנוצר החינוך הממלכתי -בגלל התגברות העלייה מאסיה ואפריקה-, והצורך לשלב את הילדים העולים האלות, נחשף פער חדש, משמועתי ותרבותי בין ההרורים ובית הספר.

תאלא חמודה

# data[].attributes.body
התחלת הפרק עוסקת בשינוי הגישה החינוכית ביחס למורים ולתלמידים והורהם לאורך השנים. בעבר, התבטא הביטוי "המורה תמיד צודק", שהיה מצביע על כבוד סמכות המורה והנחה שהאמת נקבעת על פי מעשיו ואופיו. כלומר, המורה היה הדמות המרכזית שקובעת את גורל התלמידים, גם אם לעיתים ההחלטות שלו לא היו הוגנות.

כיום, הגישה השתנתה ונטיית ההורים היא להאמין ב"התלמיד תמיד צודק", וכתוצאה מכך, גם כאשר התלמיד מתנהג בצורה לא הולמת, ההורים עשויים לתמוך בו. הפרק מדגיש כי שתי התופעות הללו הן סותרות : לא תמיד המורה צודק ולא תמיד התלמיד צודק, ולכן יש צורך לשמוע את שני הצדדים.

לדעתי מעורבות הורים במערכת החינוך היא בעייתית כאשר היא מוגזמת ולא מאוזנת. בעבר, הורים היו תומכים במורים, אשר נתנו לתלמידים את ההוגנות שדרשו מעצמם, אך כיום יש נטייה להתערב יותר מדי, דבר שיכול להוביל לחיכוכים וללחץ על המורים בעבודתם.

בעוד שמעורבות הורים יכולה להועיל על ידי חיזוק הקשר בין בית הספר לבית ותמיכה בתלמיד, מידי חיזוק כזה עשוי לייצר קונפליקטים ולהכביד על המורים. לכן, המעורבות חייבת להיות מאוזנת ולהתבצע בצורה שתאפשר לכל המעורבים – הורים, מורים ותלמידים – לממש את תפקידיהם בצורה הוגנת ונכונה.

# data[].attributes.headline
תלמידים עם ליקויי למידה.                    

# data[].attributes.subject
תלמידים עם ליקויי למידה.                    

# data[].attributes.body
אחד הדברים שתפסו אותי במאמר, היא הזנחת משרד החינוך את צרכיהם של תלמידים עם ליקויות למידה, המהווים כ-10% מאוכלוסיית התלמידים, שסבלו שנים רבות מהזנחה וחוסר ידע מקצועי בהתמודדות איתם, הדבר הזה הוביל שלא קיבלו את תמיכה הכרחית. בנוסף לקשיים איתם מתמודדות משפחות בהתמודדות עם מערכת החינוך, כמו תחושות שליליות כמו כאב ובלבול. זה מראה כיצד חוסר אמון במערכת החינוך מוביל לתסכול.

עם זאת, לאחר דו"ח ועדת מרגלית בשנת 1997, הוקמה במשרד החינוך יחידה לתמיכה בתלמידים עם קשיי למידה, שמטרתה לפתח כלים לאיתור קשיים אלו ומתן הכשרה למומחים על מנת לספק את צרכיהם וסיועם.

בקיצור, צריך לשפר ולנטר את מערכת החינוך כדי להבטיח שכל התלמידים, במיוחד תלמידים עם לקויות הלמידה, יעמדו בכל זכויותיהם וצרכיהם הלימודיים והחברתיים.

# data[].attributes.headline
השינוי במידת השתתפות והתערבות ההורים במערכת של בתי ספר של ילדיהם: 

# data[].attributes.subject
השינוי במידת השתתפות והתערבות ההורים במערכת של בתי ספר של ילדיהם: 

# data[].attributes.body
ההבדל הברור ביותר שהשתנה לאורך הזמן הוא מידת השתתפות והתערבות ההורים בבתי ספר של ילדיהם. בשנים הראשונות להקמת מדינת ישראל הוצא ״חוק לימוד חובה חינם״ (1949) . החוק מחייב המדינה לספק חינוך חינם למשך תשע שנים. מחויבות זו נועדה למנוע מההורים השתתפות פעילה בבתי ספר ובתוכניות לימודים חינוכיות בגלל החשש של המדינה שהשתתפות זו תפגע בעקרון שוויון ההזדמניות בחינוך. לכן, ההורים נדחקו לשוליים ורק היו צופים במערכת החינוך .

ההורים שמים את מלוא אמונם במערכת החינוך משום שהם מאמינים שאינם מסוגלים לפתח אצל הילד הישראלי החדש תכונות טובות כמו עצמאות או ביטחון עצמי. בנוסף, הדחקת ההורים לשוליים נובע גם מקשיים כלכליים,תרבותיים וחברתיים.לכן, היו שמחים לתמוך בילדיהם ולשים את אמונם בבית ספר ללא התערבות.

בהשוואה לשנות ה-80, נוצר מודל חדש בבתי ספר שמקבל שינויים ופתוח יותר ליוזמות ולהתערבות של ההורים כחלק מהמערכת. בשנות ה-90 גם ההורים נכנסו לתוך בית הספר וזו התערבות גדולה מאוד. אם נרצה להשוות ליום הזה, מידת התערבות ההורים בבתי הספר גדלה מאוד ואף עברה את הגבול המותר לדעתי. לדוגמה, היום ההורים מתערבים בתלבושת בית ספר, בצבע הלבוש או הסגנון, למרות שזה לא עניינם.

מידת השתתפות ההורים התגברה לאור שנים מהקמת מדינת ישראל אבל זה הוביל לבלבול וסכסוכים מיותרים בגבולות של מוערבות ההורים ובהגדרת תחומי האחריות של כל צד. (פרידמן,1990)

# data[].attributes.headline
יחסי ההורים עם בתי הספר של ילדיהם -  מתוך העבודה של נוי

# data[].attributes.subject
יחסי ההורים עם בתי הספר של ילדיהם -  מתוך העבודה של נוי

# data[].attributes.body
בספרה "של מי הילד הזה?" בפרק 1 על " התפתחות מערכת היחסים בין ההורים לבית הספר מהקמת המדינה" נוי מתארת את ההתפתחות ההיסטורית של מערכת החינוך בישראל, החל מהמנדט הבריטי ועד להקמת המדינה ועד היום. היא מדגישה את החוסר המתמשך בקשרים חזקים בין הורים, מורים וילדים, ומתארת דינמיקה של "שניים נגד אחד", שבה בריתות נוצרות בין שתי קבוצות תוך כדי האי הכללה של הקבוצה השלישית. לדוגמה, בשנים קודמות, הורים תמכו במורים, אך כיום אנחנו רואים שינוי שבו הורים וילדים לעיתים קרובות מתאגדים נגד מורים.

נוי מדגישה את החשיבות של מעורבות הורים במערכת החינוך, במיוחד לאור הרקע התרבותי והכלכלי המגוון של משפחות מהגרים והעולים החדשים שבאים מרקעים שונים. רבים מההורים התמודדו עם אתגרים, כמו מחסומי שפה, שהקשו עליהם להתחבר למערכת החינוך והשפיעו לרעה על הביצועים האקדמיים של ילדיהם ומשרד החינוך שלא כך את זה בחשבון.

בעשרות השנים האחרונות הקשרים בין בתי הספר למשפחות השתנו משמעותית עקב שינויים כלכליים, תרבותיים, חברתיים וטכנולוגיים שונים. שינויים כלכליים, כמו תיעוש - industrialization , שינו את הדינמיקה המשפחתית, עם יותר הורים העובדים מחוץ לבית ומסתמכים על בתי הספר לתמיכה. שינויים תרבותיים הובילו לכך שההורים מתחילים לשאול שאלות לגבי סמכות מסורתית ומעורבים יותר במערכת החינוך. הגיוון הגובר במבני המשפחה, כולל משפחות חד הוריות ומשפחות מעורבות, מוסיף מורכבות לסביבה הבית ספרית.

הגישה הפונקציונלית בהקשר זה משמשת להדגיש את התפקידים הקשורים זה בזה של הורים, מורים ותלמידים במערכת החינוך. זה מצביע על כך שמערכות יחסים אלו חיוניות לאפקטיביות הכוללת של המערכת. כאשר ההורים מעורבים באופן פעיל, הם עוזרים לחזק את הערכים והציפיות שמציבים בתי הספר, מה שיכול לשפר את המוטיבציה והביצועים של התלמידים. דינמיקה שיתופית זו תורמת לחוויה חינוכית מגובשת יותר, ובסופו של דבר מועילה לתלמידים ולקהילה הרחבה יותר.

מצד שני, בהקשר של מעורבות הורים, הגישה הקונפליקטואלית מדגישה כיצד אינטרסים ודרישות שונים יכולים להוביל לאי הבנות ולסכסוכים. לדוגמה, הורים עשויים להרגיש מופלים מחוץ לתהליכי קבלת ההחלטות או להאמין שהמערכת החינוכית אינה מתמודדת באופן מספק עם הצרכים של ילדיהם. המורים, מנגד, עשויים להרגיש חסרי תמיכה או נתונים ללחץ מההורים שמאתגרים את סמכותם או את שיטותיהם. גישה זו חושפת את האי-שוויון שעשוי להתקיים במערכת החינוך, כמו פערים בגישה למשאבים, רמות מעורבות שונות על פי מצב סוציו-אקונומי, או הבדלים תרבותיים ומציעה שסכסוכים אלה יכולים להשפיע על היעילות הכללית של חוויית הלימוד עבור התלמידים.

# data[].attributes.headline
הצעת ביטול חוק זכויות התלמיד ב2010

# data[].attributes.subject
הצעת ביטול חוק זכויות התלמיד ב2010

# data[].attributes.body
ח"כ עינת ווילף הגישה הצעת חוק לבטל את חוק הקודם על זכויות התלמיד. כך הטילו אחראיות על ילדים ולא על המערכת, חוסר תקציבים ומורים.

מקריי אלימות שקרו הרבה באותה תקופה בבתי ספר הביאו להצעת החוק הזה - עכשיו הילד הוא סיבה לבעיות התנהגותיות. הילד, שנמצא בתחתית המערכת וחסר כוח שליטה במצב.

הגישה הזאת מאפשרת למורים ומערכת בכלל לא להתעסק בהתנהגות הילדים ולהאשים אותם והוריהם.

# data[].attributes.body
In the article, Dr. Elad Peled and his colleagues' in 1975 emphasized how parents and the educational system are at odds. With its portrayal of parents as passive partners in their children's education, this idea essentially challenged the way the educational system views parents. A quote I found interesting is “the parent is seen by the education system as a helpless being who faces factors unknown, starting from the day he registers his children for kindergarten—to which he is referred according to an exclusive determination that he has no part in its decisions—until the day he receives the results of the matriculation exam, which determine the fate of his children” (נוי, 2014). This sums up what it was like for parents to be in the educational system during the time; they were frequently viewed as outsiders with limited control or influence over the choices that affected their kids' education.

# data[].attributes.headline
לאחר קריאת המאמר, אני 

# data[].attributes.body
לאחר קריאת המאמר, אני מאמינה שהיחסים בין התלמידים, ההורים ובית הספר משלימים אחד את השני. בנוסף, לכל אחד מהם יש חשיבות שאינה מפחיתה מחשיבותו של הצד השני. על ההורים להמשיך לכבד את המורה ולתת לו את המעמד המגיע לו כפי שהיה קודם, כי הוא מעביר מדע וידע ומשקף את חוויותיו, בעבר הייתה למורה יותר יוקרה מאשר היום, והוא זכה לכבוד. מצד שני, יש לתת להורים גם מידע מלא על מצב ילדם, ולהיות מעורבים בכל מה שקורה בבית הספר. אני בוחרת את הזמן של העתיד, שבו היחסים בין מורים להורים יהיו יותר קשורים וחשובים יותר, מאשר היום לשני הצדדים יש אותה מטרה, שהיא לייצר דור משכיל, תרבותי, השומר על מנהגיו ומסורותיו. בסופו של דבר, כל אחד מהם משלים את השני ועל שני הצדדים לקחת יוזמה, בנוסף למשרד החינוך, בחיזוק הקשר בין שני הצדדים והדגשת חשיבותו. דאניה אבו גוש

# data[].attributes.body
בשנת 1968, רפורמת חינוך מהפכנית הוטמעה ברחבי ישראל, והציבה אבן דרך חשובה בגישת המדינה ליצירת סביבת למידה אינטגרטיבית וכוללנית יותר. מדיניות זו שאפה לאחד תלמידים מרקעים סוציו-אקונומיים ואתניים שונים תחת קורת גג אחת. המניע ליוזמה זו היה שיפור האינטראקציה החברתית בין קבוצות שהקשר ביניהן היה מועט או לעיתים אף מתוח, ובכך לקדם אחדות חברתית רחבה יותר.

המטרה העיקרית של הרפורמה הייתה לקדם סביבה אקדמית וחברתית שבה תלמידים ממעמדות פחות מבוססים יוכלו ללמוד לצד תלמידים ממעמדות מבוססים יותר. אינטגרציה זו נתפסה כשלב קריטי בשיפור שוויון ההזדמנויות החינוכיות, תוך הענקת זכויות שוות לכל תלמיד ללא קשר למעמדו הכלכלי.

למרות ההתנגדות הראשונית מצד הורים לתלמידים ממשפחות עשירות, שחששו כי האינטגרציה תדלל את איכות החינוך ותפגע בהתקדמות ילדיהם, התוצאות הוכיחו אחרת. במהלך הזמן, הרפורמה לא רק שיפרה את הישגי התלמידים החסרי יתרון אלא גם העשירה את הדינמיקה החברתית בתוך בתי הספר. התלמידים החלו ליצור קשרים חזקים יותר, למידה לנווט ולהעריך את המורכבות של חברה רב גונית.

# data[].attributes.headline
מאמר זה מתמקד כיצד מאז

# data[].attributes.body
מאמר זה מתמקד כיצד מאזן הכוחות עבר באופן היסטורי ממערכת הנשלטת על ידי המדינה למערכת שבה ההורים צברו בהדרגה יותר השפעה. אני רוצה להסתכל על דוגמה מהעולם האמיתי שבו הורים לקחו על עצמם תפקידים בחינוך ילדיהם במהלך למידה מרחוק, פעלו כמורים ואפילו דוגלים בצרכי ילדיהם. הדוגמה של COVID-19 ממחישה כיצד משבר עולמי יכול לעצב מחדש דינמיקה ארוכת שנים בין הורים ובתי ספר. תקופה זו חשפה פערים במשאבים ובתמיכה אך גם טיפחה שותפויות חזקות יותר כאשר בתי ספר והורים עבדו יחד כדי להתגבר על אתגרים חסרי תקדים.