# data[].attributes.headline
Antīkā kultūra. Senā Grieķija.                        (776.g.p.m.ē. - 326.g.p.m.ē.)

# data[].attributes.subject
Antīkā kultūra. Senā Grieķija.                        (776.g.p.m.ē. - 326.g.p.m.ē.)

# data[].attributes.body
SABIEDRĪBAS RAKSTUROJUMS

Sengrieķu kultūra tiek uzskatīta par pamatu, uz kura balstās mūsdienu Rietumu civilizācija.

Senākās sabiedrības:

Krētas un Mikēnu civilizācijas bija agrākie grieķu kultūras centri.

Reliģija bija politeistiska – ticība daudziem dieviem.

Sabiedrības struktūra bija hierarhiska, kur dominēja aristokrātija.

Sākās polisu jeb pilsētvalstu veidošanās.

Svarīgākās polisas:

Atēnas un Sparta izcēlās kā varenākās pilsētvalstis.

Reliģijā dominēja ticība 12 Olimpa dieviem, un sabiedrības pasaules uzskatu pamatā bija kosmocentrisms.

Raksturīgs duālisms – vienlaikus pastāvēja demokrātija un verdzība.

Polisās bija noslēgta sabiedrība, kur tikai pilsoņiem bija tiesības iesaistīties pārvaldē. Šī iesaiste ietvēra pienākumu karot, apmaiņā pret tiesībām uz zemi.

Pārmaiņas reliģijā:

gadsimtā kristīgā reliģija kļuva par oficiālo un monoteisko valsts reliģiju.

gadsimtā sāka izplatīties kristietība.

INTELEKTUĀLIE SASNIEGUMI

Matemātikas attīstība: Pitagors un viņa skola ieviesa nozīmīgus principus matemātikā, piemēram, Pitagora teorēmu.

Rakstības uzlabošana: Tika izveidota vienkārša un viegli saprotama rakstības sistēma.

Olimpisko spēļu sākums: Pirmās Olimpiskās spēles notika 776. gadā p.m.ē., kļūstot par nozīmīgu kultūras tradīciju.

Astronomijas sasniegumi: Taless no Milētas bija pirmais, kurš paredzēja Saules aptumsumu, kas iezīmēja astronomijas kā zinātnes attīstību.

Demokrātijas sākotne: Grieķijā parādījās pirmie demokrātijas elementi, piemēram, pilsoņu tiesības un iespēja piedalīties vēlēšanās.

MĀKSLAS JOMAS UN KULTŪRA

Teātra attīstība: Grieķu kultūrā teātris kļuva par nozīmīgu mākslas formu, kurā izcēlās traģēdijas un komēdijas.

Mūzika un poēzija: Sabiedrībā mūzika un poēzija tika uzskatītas par vienotu garīgās izpausmes veidu.

Tēlniecība:

Īpaša uzmanība tika pievērsta proporcionalitātei.

Templī tika novietotas dievu statujas.

Cilvēku skulptūras bija rūpīgi detalizētas, bieži veidotas pēc atlētu parauga.

Glezniecība:

Tempļos un citās ēkās tika apgleznotas sienas.

Keramikas trauki tika rotāti ar ainas no ikdienas dzīves.

Arhitektūra:

Ēkas, piemēram, tempļi, tika būvētas no akmens un marmora.

Celtas izcilas sabiedriskās ēkas, piemēram, akropoles, agoras un teātri.

Arhitektūrā tika ievērotas stingras proporcionalitātes, līdzīgi kā tēlniecībā.

# data[].attributes.headline
Antīkais laikmets. Senā Roma.                                              (753.g.p.m.ē. - 476.g.p.m.ē.)

# data[].attributes.subject
Antīkais laikmets. Senā Roma.                                              (753.g.p.m.ē. - 476.g.p.m.ē.)

# data[].attributes.body
SABIEDRĪBAS RAKSTUROJUMS

Sabiedrība bija sadalīta divās sociālajās grupās:

Patricieši: Dižciltīgo kārta, kas pārstāvēja sabiedrības eliti.

Plebeji: Vienkāršie ļaudis, kam nebija dižciltīgas izcelsmes.

Sociālā struktūra un kultūra Senajā Romā:

Valstī bija stingri likumi.

Verdzība bija ierasta.

Sabiedrībā valdīja kosmopolītisms.

Plebejiem nebija tiesību piedalīties pārvaldē.

Gladiatoru cīņas bija populārs izklaides veids, bet pret citām tautām un fizisko darbu izturējās nievājoši.

Intelektuālie sasniegumi

Tika uzsākta ceļu būvniecība, uzlabojot transporta sistēmu.

Likumdošana ievērojami attīstījās.

Latīņu valoda un alfabēts tika pilnveidoti un attīstīti.

Ēku celtniecībā tika ieviests betons.

Tika izgudrots ūdensvads, uzlabojot ūdensapgādes sistēmas.

Pastāvēja duālisms – valda demokrātija, taču tiesības sabiedrībā nebija vienādas.

MĀKSLAS JOMAS

Tēlniecība:

Sākotnējie tēlniecības darbi bija reālistiski, vēlāk tika ietekmēti no grieķu tēlniecības.

Mozaīkas attēloja dažādas ainas, piemēram, gladiatoru cīņas, ikdienas dzīvi, medības utt.

Tika veidoti ciļņi – mākslas darbi, kuros attēloti ievērojami valstiskie notikumi.

Glezniecība:

Ēku sienas tika apgleznotas, un populāras bija freskas.

Mozaīku izveidē tika izmantoti krāsaini māla gabaliņi, lai radītu greznu izskatu.

Gleznās bieži attēloja dabu, ziedus, dzīvniekus un mitoloģiskus tēlus.

Arhitektūra:

Būvniecībā tika ieviests betons, kas uzlaboja celtniecību.

Attīstījās kupolu un arku konstrukcija.

Krāšņos dekoros tika izmantots daudzkrāsains marmors.

# data[].attributes.headline
Viduslaiku kultūra/Kristīgā kultūra (kristietība) – Eiropas kultūra un Bizantijas kultūra

# data[].attributes.subject
Viduslaiku kultūra/Kristīgā kultūra (kristietība) – Eiropas kultūra un Bizantijas kultūra

# data[].attributes.body
Sabiedrības raksturojums

Viduslaiku Eiropā valsts un baznīca bija savstarpēji saistītas. Tā kā kristietība uzskatīja, ka valsts valdnieki ir dievišķi izvēlēti, to politika bieži balstījās uz Baznīcas vērtībām.

Kristietība kļuva par centrālo reliģiju visā Eiropā, un tās doktrīnas ietekmēja visu sabiedrisko dzīvi, sākot no valdības līdz izglītībai un mākslai.

Viduslaikos Eiropā Baznīca bija galvenais kultūras un mākslas līdzeklis. Lielākā daļa mākslas, literatūras un arhitektūras veidojumu tika iedvesmoti no reliģiskajiem motīviem.

Baznīca bija galvenais spēks, kas organizēja cilvēku dzīvi un veidoja pasaules uzskatus.

Intelektuālie sasniegumi

Skolastika: Toms Akvīnietis apvienoja kristietības mācību ar Aristoteļa filozofiju

Astronomija un ģeogrāfija: Ptolemaja Zemes centriskais modelis.

Medicīna: Viduslaiku medicīnā, balstoties uz grieķu un romiešu zināšanām, tika izstrādātas pamatprincipi, slimību diagnosticēšana.

Mākslas jomas

Arhitektūra: Gotika (Notre-Dame katedrāle), romānika (bazilikas, klosteri).

Tēlniecība: Relģiskie tēli - Jēzus un Svēto skulptūras.

Glezniecība: Bizantiešu mozaīkas, gotiskās gleznas ar reliģiskām tēmām.

Teātris: Reliģiskie iestudējumi

Mākslas stili un virzieni

Gotika: Smalkas līnijas, augsti torņi, vitrāžas.

# data[].attributes.body
Sabiedrības raksturojums

Renesanses laikā cilvēks kļuva par pasaules centru, uzsverot cilvēka spēju radīt, mācīties un izpētīt pasauli.

Tika popularizētas izglītības un mākslas vērtības.

Sabiedrība tika uzskatīta par izglītojamu un attīstāmu, uzsverot individualitāti un sabiedrisko atbildību.

Renesanses laikā valsts bija cieši saistīta ar intelektuālajām idejām, un valdnieki bija izglītoti cilvēki, kas atbalstīja mākslu, zinātni un filozofiju.

Renesanses laikmetā lielākais reliģiskais uzsvars bija uz kristietību. Tomēr interesējās arī par klasisko grieķu un romiešu reliģijām.

Renesanses māksla pievērsās cilvēka formām un dabas novērošanai, akcentējot cilvēka skaistumu, individualitāti un intelektuālo potenciālu.I

I ntelektuālie sasniegumi

Anatomija: Leonardo da Vinči un Andreas Vesalius veica svarīgus pētījumus cilvēka ķermeņa anatomijā, kas bija pamats vēlākai medicīnas attīstībai.

Astronomija: Nikolaus Koperniks ierosināja heliocentrisko teoriju

Matemātika: Johannes Keplers izstrādāja planētu kustības likumus.

Fizika: Galileo Galilejs izmantoja teleskopu, lai pētītu debess ķermeņus

Optika: Leonardo da Vinči pētījumi par gaismas un ēnu spēlēm

Mākslas jomas

Arhitektūra: Pilas, tempļi, stabi un simetrija.

Tēlniecība: Mikelandželo (Dāvids), Donatello (Svētā Jāņa Kristītāja statuja).

Glezniecība: Leonardo da Vinči, Mikelandželo, Rafaēls - cilvēka ķermeņa un emociju izteikšana.

Teātris: Šekspīrs

Mākslas stili un virzieni

Renesanse: Atgriešanās pie klasiskajām idejām un formām, līdzsvara, perspektīva.

# data[].attributes.body
Sabiedrības raksturojums

Absolūtisma laikmetā cilvēka dzīve bija pakļauta valdnieka varai un sabiedriskajai kārtībai.

Sabiedrība tika stingri sadalīta kārtās, un katram bija jāievēro savi pienākumi atbilstoši viņa statusam.

Cilvēka individuālās tiesības un brīvība tika ierobežotas, uzmanība tika pievērsta sabiedrības kārtības uzturēšanai.

Absolūtismā valsts bija cieši saistīta ar monarha varu, kuram bija pilnīga kontrole pār politiku, armiju, ekonomiku un likumdošanu.

Absolūtisma laikmetā kristietība bija dominējošā reliģija. Valdnieki uzskatīja, ka viņu vara nāk no Dieva

Absolūtisma laikmetā māksla kļuva par valdnieka varas simbolu. Mākslinieki, arhitekti un mūziķi bieži strādāja monarhu pasūtījumos, veidojot grandiozus pils kompleksus, portretus.

85% no iedzīvotājiem dzīvoja laukos

Raganas tika stingri vajātas un sodītas

Intelektuālie sasniegumi

Astronomija: Johannes Keplers un Galilejo Galilejs paplašināja Kopernika heliocentrisko modeli, pierādot planētu kustības likumus

Papīra nauda

Atstarojošais teleskops (I.Ņūtons)

Tiek atklāta cilvēka anatomija- asinsriņķošanas atklāšana

Mikroskopa izgudrošana

Fizika: Izsaks Ņūtons formulēja gravitācijas likumu.

Ķīmija: Roberts Boils veica pētījumus par gāzēm, nosakot gāzu likumus.

Tika atvērtas zinātņu akadēmijas

Pirmie skaņas pulksteņi

Tiek izpētīta šūna ar mikroskopa palīdzību

Mākslas jomas, stili, virzieni

Valdīja divi lielie stili:

Baroks - dinamiska, mainīga, nenoturīga pasaules aina, kura valda disharmonija, cīņa, dzimšana un nāve.

Rokoko - apzināta novirzīšanās no

īstenības. Rokoko cilvēks grib

baudīt dzīves augļus bez piepūles, darba.

Arhitektūra: Baroks (Versailles pils).

Tēlniecība: Bernini (Pētera bazilika).

Glezniecība: Rembrants, Velazks - gaismas un ēnas spēles.

Svarīgākie darbi, celtnes

Pirmā opera, kura bija gan mūzika, gan liberts - "Eiridīke"

J. Porselliss. Vētra uz jūras (1629.g)

Dž. L. Bernīnī. Svetãs Terēzes ekstāze. (1647.-1652.g.)

Dž. L. Bernīnī. Baldahīns, (1624.-1633.g.)

Parīze, Panteons

St-Sulpice, baznīca.

(1646.-1777.g.)

B. Longēna. Venēcija, Santa

Maria della Salute.

Rembrants van Reins. Trīs koki. 1650.g.

Mikelandželo Merīzi da

Karavadžo. "Kapā guldīsana".

1603.-1604.g.

Pīters Pauls Rūbenss.

"Bakhanāle". Ap 1615.g.

# data[].attributes.body
Sabiedrības raksturojums

Sapratnes un prāta vērtēšana – cilvēki sāka uzskatīt, ka pasauli var izprast ar prāta un zinātnes palīdzību, nevis tikai caur reliģiju vai tradīcijām.

Zinātnes un izglītības attīstība – strauji attīstījās dabaszinātnes, tika veidotas enciklopēdijas, pieauga interese par izglītību un zināšanām.

Reliģiskās iecietības pieaugums – sabiedrībā sāka vairāk pieņemt dažādas reliģiskās pārliecības un mazinājās baznīcas vara.

Cilvēktiesību ideju rašanās – tika uzsvērtas cilvēka dabiskās tiesības, brīvība, īpašuma tiesības un vienlīdzība likuma priekšā.

Absolūtisma kritika – arvien vairāk tika kritizēti autoritārie valdnieki, pieauga idejas par demokrātiju un tautas varu.

Pilsoniskās sabiedrības veidošanās – veidojās plašāka sabiedriskā līdzdalība, preses brīvība un domu apmaiņa.

Sabiedrība dalījās privileģētās kārtās- dižciltīgie un garīdznieki. Un nepriviliģētās kārtās- strādnieki un zemnieki.

Gandrīz visi nēsāja parūkas

Sievietes nenēsāja bikses

Vēdekļu izmantošana

Smalka uzvedības maniere

Apgaismotāji uzskatīja, ka:

1. visi cilvēki ir vienlīdzīgi kopš dzimšanas un kārtu atšķirības un ar tām saistītās priekšrocības ir nedabiskas;

2. visiem cilvēkiem ir vienāda daba neatkarīgi no to rases, tautības, valodas vai reliģijas;

3. visiem ir vienādas tiesības prasīt, lai pret viņiem izturētos vienādi;

4. tiesības būt saprastiem, tiesības uz izglītību, līdzdalību visos valsts amatos un profesijās;

5. visiem cilvēkiem ir tiesības tikt tiesātiem pēc vieniem likumiem;

6. visi cilvēki ir brīvi;

7. jebkuram cilvēkam ir tiesības brīvi izteikt savu viedokli;

8. visiem cilvēkiem ir vienādas tiesības uz likumīgi iegūtu īpašumu.

Intelektuālie sasniegumi

Fizika un matemātika: Isaks Ņūtons formulēja vispārējos fizikas likumus

Astronomija: Viliams Heršelis atklāja Urānu, un Džeims Klērks Maksvels izstrādāja elektromagnētiskās teorijas, kas vēlāk veidoja modernās fizikas pamatus.

Ķīmija: Antuāns Lorāns ieviesa masas saglabāšanas likumu un attīstīja ķīmijas zinātni.

Pirmā tvaika mašīna (Tomass Nūmens)

Automātiskais šaujamierocis- (Džeimss Paklouss)

D.Defo romāns- "Robinsons Krūzo"

Dzīvsudraba termometrs (Fārenheits)

Filozofija: Voltērs, Monteskjē, Žans Žaks Ruso attīstīja idejas par cilvēktiesībām, valdības lomu un sabiedriskajām vērtībām.

Tualetes papīra izmantošanas aizsākumi

Ķīmija un pigmenti: Zinātniskie atklājumi par ķīmiju ļāva radīt jaunus mākslas materiālus, jaunus pigmentus

Mākslas jomas, stili, virzieni

Valdīja divi lielie mākslas stili: klasicisms (antīkās grieķu un romas kultūras atdarināšana) un romantisms (Tiecas izveidot ērtu, apmierinošu gaisotni)

Arhitektūra: Neoklasicisms, simetrija, vienkāršība.

Tēlniecība: Antonio Kanova (Amors un Psyche).

Glezniecība: Džošua Reinolds,Žaks Luijs Davids Dāvids - neoklasicisms.

Teātris: Voltērs, Diderots.

Mākslas stili un virzieni

Neoklasicisms: Atgriešanās pie klasiskajām formām, skaidrība, līdzsvars.

Svarīgākie darbi

„Divi traktāti par valdību” – Džons Loks, 1689

„Par likumu garu” – Monteskjē, 1748

„Kandids” – Voltērs, 1759

„Sabiedriskais līgums” – Žans Žaks Ruso, 1762

„Enciklopēdija” – Didro un d’Alamberts, 1751–1772

„Kas ir apgaismība?” – Imanuels Kants, 1784

„Pētījums par cilvēka sapratni” – Dāvids Hjūms, 1748

„Tautu bagātība” – Adams Smits, 1776

„Par noziegumiem un sodiem” – Cesare Beccaria, 1764

„Sieviešu tiesību aizstāvība” – Mērija Volstounkrafta, 1792

# data[].attributes.body
Sabiedrības raksturojums

Romantismi uzsvēra cilvēka emocionālās un radošās spējas, kā arī viņa cieņu pret dabu un individuālismu.

Lielu ietekmi uz sabiedrību atstāja darba šķiru kustības un cīņas par darbinieku tiesībām.

19. gadsimtā notika lielas pārmaiņas politiskajā struktūrā, kas skāra gan monarhijas sabrukumu, gan demokrātijas attīstību.

Tas bija laiks, kad reliģijas loma sabiedrībā sāka samazināties, jo zinātne un racionalisms kļuva par dominējošajām vērtībām.

Romantisms akcentēja cilvēka emocijas, individualitāti, dabu un iekšējo pasauli, bieži kontrastējot ar racionalitāti un industriālismu.

Intelektuālie sasniegumi

Bioloģija: Čārlzs Roberts Darvins izstrādāja evolūcijas teoriju

Fizika: Džeimss Klārks Maksvels attīstīja elektromagnētiskās teorijas

Ķīmija: Dmitrijs Mendeļējevs izveidoja elementu periodisko tabulu

Medicīna: Luijs Pastērs veica pētījumus par mikrobiem un attīstīja vakcināciju un dezinfekcijas metodes.

Fotogrāfija: Džozefs Nicefors Nīps un Luijs Žaks Mandē Dagērs izstrādāja fotogrāfijas procesu

Mākslas jomas

Arhitektūra: Neogotika, industrālais dizains.

Tēlniecība: Rodins (Mūžīgais cilvēks).

Glezniecība: Impresionisms (Monē, Renoārs).

Teātris: Shavs, Ibsens.

Mākslas stili un virzieni

Romantisms: Emocijas, dabas spēki.

Impresionisms: Gaismas un krāsu attēlojums.

Nozīmīgi darbi

„Jevgeņijs Oņegins” – Aleksandrs Puškins, 1833

„Tēvs un dēls” – Ivans Turgenevs, 1862

„Lielais gadsimts” – Honore de Balzaks, 1834–1847

„Sarkanā zeme” – Nikolajs Gogolis, 1842

„Atēna un Romieši” – Johann Wolfgang von Goethe, 1820

„Lai dzīvo meža tēvs” – Johannes Brahms, 1850

# data[].attributes.body
Sabiedrības raksturojums

Modernisms akcentēja individualitāti, iekšējo pasauli un autentiskumu, uzsverot cilvēka iekšējo cīņu, emocionālās izpausmes un garīgās meklējumus.

Sabiedrība modernisma kontekstā tika skatīta kā mainīga un bieži nesaprotama struktūra, kurā cilvēkam ir jāmeklē sava vieta

Modernisms iezīmēja politisko revolūciju laikmetu, kurā tika izveidotas jaunas idejas par demokrātiju, cilvēka tiesībām un valsts lomu.

Valsts un politiskā sistēma tika uzskatīta par nepilnīgu, un daudzās modernisma kustībās bija vēlme to mainīt

Modernisma laikā reliģija kļuva par apspriešanas objektu, jo arvien vairāk cilvēku apšaubīja tradicionālo reliģiju

Mākslā un literatūrā modernisms radīja jaunus izteiksmes veidus, bieži vien izmantojot simbolus, abstrakciju un fragmentētas formas, lai atspoguļotu cilvēka pieredzi

Intelektuālie sasniegumi

Relatīvā teorija: Alberts Einšteins izstrādāja speciālo un vispārējo relativitātes teoriju

Kvantu mehānika: Makss Planks, Nilss Bors,
Verners Heizenbergs un Ervīns Šrēdingers attīstīja kvantu mehāniku

Genētika: Gregors Mendelis atklājumi par mantojumu veidoja pamatu mūsdienu ģenētikai

Mākslas jomas

Arhitektūra: Funkcionālisms.

Tēlniecība: Rodins, Močiļi.

Glezniecība: Kubisms (Pikaso), Fovisms (Matisse).

Teātris: Bertolts Brehts, Strindbergs.

Mākslas stili un virzieni

Kubisms: Formu un perspektīvas pārkāpšana.

Fovisms: Spilgtas krāsas un ekspresija.

Svarīgākie darbi

„Uliss” – Džeimss Džoiss, 1922

„Purs” – T.S. Eliots, 1922

„Tēvs un dēls” – Ivans Turgenevs, 1862

„No rīta līdz vakaram” – Virginia Woolf, 1927

„Loģika” – Bertrāns Rasels, 1903

„Mēness un citiem debesīm” – Sigismunds Freud, 1920

„Mīlas pārdošana” – Franz Kafka, 1912

„Bēdu laikmets” – Marcel Prousts, 1913

„Smalkā dzīve” – William Faulkner, 1929

„Kā viņš dzīvo” – F. Scott Fitzgerald, 1925