# data[].attributes.body
15.1.1929
במדינת ג'וֹרְגְ'יָה, שנמצאת בדרום ארה"ב.

# data[].attributes.headline
הפיכתו לכומר

# data[].attributes.subject
הפיכתו לכומר

# data[].attributes.body
בשנת 1954 בגיל 25 התמנה מרטין לותר קינג לכומר של הכנסייה,
והייתה לה חשיבות סמלית בהיותה מבנה של קהילה שחורה.

# data[].attributes.headline
חרם האוטובוסים

# data[].attributes.subject
חרם האוטובוסים

# data[].attributes.body
בשנת 1955 בגיל 26,
עוררה אישה שחורה אחת סערה ציבורית. אזרחים השחורים החליטו לא לנסוע באוטובוסים הציבוריים כל עוד האפליה מתקיימת בהם. החרם נמשך כמעט שנה, ומרטין לותר קינג היה ממנהיגיו.

# data[].attributes.headline
המאבק לשוויון זכויות לשחורים בארה"ב

# data[].attributes.subject
המאבק לשוויון זכויות לשחורים בארה"ב

# data[].attributes.body
בשנת 1957 בגיל 27 מרטין לותר קינג ייסד את הוועידה למנהיגות נוצרית דרומית. וועידה ארגנה צעדות בעד זכויות הצבעה לשחורים ובעד ביטול ההפרדה הגזעית.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ד"ר מַרְטִין לוּתֶר קִינְג נולד בשנת 1929 במדינת ג'וֹרְגְ'יָה, שנמצאת בדרום ארה"ב. משפחתו הייתה דתית, ממוצא אַפְרוֹ-אָמֶרִיקָנִי. הוא למד באוניברסיטה: סוֹצְיוֹלוֹגְיָה ותֵיאוֹלוֹגְיָה (מדע הדתות), וקיבל תואר דוקטור. בשנת 1954 התמנה לכומר במדינת אָלָבָּאמָה, גם היא בדרום ארה"ב.

במשך שנים רבות הייתה בארה"ב אַפְלָיָה קשה של האנשים הלבנים נגד השחורים. למשל, היו חוקים שקבעו שלבנים ושחורים אינם יכולים להשתמש באותם המתקנים (כגון: ברזי מים, ספסלים ציבוריים, מסעדות ואוטובוסים). גם בתי-הספר הציבוריים היו נפרדים: בתי-ספר לשחורים ובתי-ספר ללבנים. האפליה הייתה קשה במיוחד במדינות בדרום ארה"ב: שם היו גם מקרי אלימות רבים נגד שחורים.

בשנת 1955 עוררה אישה שחורה אחת סערה ציבורית. שמה: רוֹזָה פָּארְקְס. היה זה כאשר סירבה לדרישה של אדם לבן לוותר על הכיסא שלה באוטובוס ציבורי. על מעשה זה היא הועמדה למשפט, ובית המשפט הרשיע אותה בהפרת הסדר הציבורי.

בעקבות המעשה האמיץ של רוזה פארקס החל חֵרֶם הָאוֹטוֹבּוּסִים שֶׁל מוֹנְטְגוֹמֶרִי. במילים אחרות: האזרחים השחורים בעיר מוֹנְטְגוֹמֶרִי (במדינת אָלָבָּאמָה) החליטו לא לנסוע באוטובוסים הציבוריים כל עוד האפליה מתקיימת בהם. החרם נמשך כמעט שנה, ומרטין לותר קינג היה ממנהיגיו.

בסופו של דבר פסק בית המשפט העליון של ארה"ב שההפרדה הגזעית באוטובוסים תיפסק.

מרטין לותר קינג החליט להקדיש את חייו למאבק למען שוויון זכויות לשחורים בארה"ב. בשנת 1957 הוא ייסד, ביחד עם כמרים נוספים, את הוועידה למנהיגות נוצרית דרומית (SCLC). הוא עמד בראש ארגון זה עד מותו.

הוועידה ארגנה צעדות בעד זכויות הצבעה לשחורים ובעד ביטול ההפרדה הגזעית. בהפגנה, שארגנה הוועידה בקיץ 1963, בהשתתפות של 250,000 מפגינים(!), נשא קינג את אחד הנאומים המפורסמים בהיסטוריה, שנקרא: "יש לי חלום" ("I have a dream").

גישתו של מרטין לותר קינג הייתה של מאבק לא אלים. כדי ללמוד על כך, הוא יצא לסיור בהודו ולמד שם על גישתו של מָהַטְמָה גַנְדִי: מאבק ללא אלימות.

במשך שנות פעילותו הוא נעצר ונכלא מספר פעמים.

מאבק השחורים בארה"ב השיג תוצאות רבות. למשל, ביולי 1964 נחקק החוק לזכויות האזרח, אשר אוסר כל אפליה במקומות ציבוריים.

ובאותה השנה זכה מרטין לותר קינג בפרס נובל לשלום.

ביום 4 באפריל, בשנת 1968, הגיע מרטין לותר קינג למדינת טֶנֶסִי (בדרום ארה"ב), כדי לתמוך בשביתה של עובדים בעיר מֶמְפִיס. הוא נרצח בזמן שעמד במרפסת בבית-המלון.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
שוויון; שיוויון; זכויות הפרט; זכויות האדם; זכויות האזרח; human rights; מרטין לותר קינג; לותר

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מ.; מרטין לוטר קינג;

# data[].attributes.attachment_link.title
ד"ר מרטין לותר קינג

# data[].attributes.attachment_link.description
ד"ר מַרְטִין לוּתֶר קִינְג נולד בשנת 1929 במדינת ג'וֹרְגְ'יָה, שנמצאת בדרום ארה"ב. משפחתו הייתה דתית, ממוצא אַפְרוֹ-אָמֶרִיקָנִי. הוא למד באוניברסיטה: סוֹצְיוֹלוֹגְיָה ותֵיאוֹלוֹגְיָה (מדע הדתות), וקיבל תואר דוקטור. בשנת 1954 התמנה לכומר במדינת אָלָבָּאמָה, גם היא בדרום ארה"ב. במשך שנים רבות הייתה בארה"ב אַפְלָיָה קשה של האנשים הלבנים נגד השחורים.

# data[].attributes.body
בשנת 1964, בגיל 35, קיבל מרטין לותר קינג את פרס נובל לשלום,
על הובלת התנגדות לא אלימה במאבק כנגד אפליה גזעית בארצות הברית.

# data[].attributes.body
ב 4 באפריל, בשנת 1968, הגיע מרטין לותר קינג למדינת טֶנֶסִי, כדי לתמוך בשביתה של עובדים בעיר מֶמְפִיס. הוא נרצח בזמן שעמד במרפסת בבית-המלון.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
רצח מרטין לותר קינג (ב אנגלית: Assassination of Martin Luther King) היה אירוע משמעותי ב תנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית, שאירע ב- 4 באפריל 1968. ד"ר מרטין לותר קינג הבן היה כומר בפטיסטי אפרו-אמריקני, פעיל זכויות האדם של שחורים בארצות הברית וזוכה פרס נובל לשלום.

ב- 29 במרץ 1968 יצא קינג לעיר ממפיס שבמדינת טנסי להצטרף למחאת פועלי תברואה אפרו-אמריקאים בעיר ששבתו מ- 12 במרץ במטרה לשפר את תנאי העסקתם ולהשוותם לפועלי תברואה לבנים. הוא התאכסן בחדר 306 ב מוטל לוריין. ביום 3 באפריל נשא קינג נאום הייתי על פסגת ההר בכנסיית מסון טמפל של הקהילה ה פנטקוסטית האפרו אמריקאית. בנאום שבראייה לאחור נראה נבואי הוא אמר:

"אני לא יודע מה יקרה עכשיו, ימים קשים עומדים לבוא. אבל לי זה לא משנה, אני הייתי על פסגת ההר ולא אכפת לי. כמו כל אחד אני רוצה לחיות חיים ארוכים, אריכות ימים חשובה היא, אבל אני לא מודאג בעניין זה עכשיו, אני רק רוצה לעשות את דבר האלוהים והוא הרשה לי לעלות על פסגת ההר. משם ראיתי את הארץ המובטחת, ייתכן ולא אגיע לשם אתכם אבל אני רוצה שתדעו שאנחנו כאנשים נגיע לארץ המובטחת. אני כל כך מאושר הלילה, דבר איננו מדאיג אותי, איש איננו מפחיד אותי, עיניי חזו בתפארת בואו של האל."

בנאום זה אמר קינג: "רק כאשר חשוך מספיק, יכול אדם לראות את הכוכבים."

ביום 4 באפריל בשעה 18:01 נורה מרטין לותר קינג בעת שעמד על מרפסת הקומה השנייה של המוטל. הכדור פגע בו בלחי הימנית שבר את הלסת ונע בגופו עד שנעצר בכתפו. חברו של קינג למאבק, אברנטי, היה בחדר בעת האירוע, שמע את הירייה וכאשר יצא מהחדר מצא את קינג שוכב על הרצפה מתבוסס בדמו. ההתנקשות יצרה מהומה רבתי במלון, לוריין ביילי, אשתו של בעל המלון, יצאה במרוצה לחצר, ראתה את גופתו של קינג, התמוטטה ומתה מ התקף לב. קינג נלקח לבית החולים סנט ג'וזף שם נקבע מותו בשעה 19:05.

מעבר לכביש, ממול למוטל לוריין ובסמוך לבית הארחה בו שהה הרוצח, עמדה תחנת כיבוי אש ובה הוצבו שוטרים שעקבו אחרי מעשיו של מרטין לותר קינג. לאחר השמע הירייה ועם הפגיעה יצאו השוטרים למקום האירוע והיו הראשונים להעניק עזרה ראשונה לקינג שגסס מפצעיו.

חקירת ה- FBI איתרה עדי ראייה לאירוע בבית הארחה ולאחר מכן את כלי הנשק ששימש את הרוצח, החוקרים הצליחו לבסוף לזהות את החשוד ברצח: אסיר נמלט בשם ג'יימס ארל ריי שנעצר ב- 8 ביוני 1968, בנמל התעופה לונדון הית'רו שב לונדון כשניסה לעזוב את הממלכה המאוחדת עם דרכון קנדי מזויף על שם רמון ג'ורג' סנייד. ריי הוסגר במהירות למדינת טנסי והואשם ברצח מרטין לותר קינג. הוא הודה ברצח ב- 10 במרץ 1969 (על אף שהכחיש את ההודאה לאחר שלושה ימים), משהועמד למשפט הודה ריי כי הוא הרוצח, בעצת בא כוחו. ההודאה הצילה את ריי מ גזר דין מוות ונגזרו עליו 100 שנות מאסר. מאז החליף ריי מספר עורכי דין במאמץ לבטל את הרשעתו, במהלך הזמן מסר ריי מספר גרסאות מעורפלות בנוגע לחלקו ברצח, הוא טען כי הוא לא ירה במרטין לותר קינג והוסיף כי הוא היה מעורב ברצח באופן לא ישיר, לטענתו בראש הקנוניה עמד אדם ששמו "ראול".

מעשה הרצח וסימני השאלה שנותרו - לכאורה - סביב נסיבותיו ובעיקר העוינות של ממשלת ארצות הברית וסוכנויות פדרליות שניהלו מערכה עיקשת כנגד מרטין לותר קינג הביאו להתפתחות תאוריית קשר שעיקרה הטענה כי ריי היה שותף זוטר במזימה לרצוח את מרטין לותר קינג שבראשה עומדים אלמונים או גופים ממשלתיים.

בשנת 1977 נפגש דקסטר סקוט קינג, בנו של מרטין לותר קינג, עם ריי ולאחר מכן הביע תמיכה פומבית בדרישתו של ריי למשפט חוזר. שנתיים לאחר מכן תבעה קורטה סקוט קינג את ללויד ג'וארס בבית משפט אזרחי, על חלקו לכאורה ברצח מרטין לותר קינג, על פי דברי ג'וארס הוא קיבל 100,000 דולר על מנת לתכנן ולהוציא לפועל את רציחתו של קינג. חבר המושבעים מצא את ג'וארס ו"קונספירטורים אלמונים" וכן "סוכנויות ממשלתיות" כאשמים במזימה לרצוח את קינג. בשנת 2000 ניהל משרד המשפטים של ארצות הברית חקירה על טענותיו וחלקו של ג'וארס ברצח אך לא נמצאו ראיות התומכות בטענות תאוריית קשר.

בספטמבר 1976 מינה בית הנבחרים האמריקני, ועדה לחקירת מותם של קנדי וקינג בראשות חבר הקונגרס לואיס סטוקס מ אוהיו, הוועדה כללה שמונה חברי בית הנבחרים. וחולקה לשתי תת-ועדות. האחת חקרה את רצח קנדי והשנייה את רציחתו של מרטין לותר קינג. דו"ח ממצאי הוועדה פורסם ב- 29 במרץ 1979. באשר למרטין לותר קינג, הסיקה הוועדה כי רציחתו הייתה מיריה אחת מרובהו של ג'יימס ארל ריי, ושקיימת "אפשרות" שהרצח היה כתוצאה מקשר פלילי, על אף שאף סוכנות של הממשלה של ארצות הברית אינה מעורבת בקשר זה.

עם הוודע דבר הרצח עברו ציבור האמריקאי בכלל, הקהילה האפרו אמריקאית וארגוני המחאה זעזוע של ממש. חבריו של מרטין לותר קינג ניסו להכיל את האירוע ובה בעת לשלוט באירועים שהחלו לצאת מכלל שליטה. בנאום פומבי אמר ג'יימס פרמר ממקורביו של קינג:

" ד"ר קינג היה נחרד לגלות ששפיכת דמו הציתה אלימות ושפיכות דמים... אני חושב שעל האומה לדמום, לבנים ושחורים, ועלינו להתפלל בדרך שתאמה את חייו... זו האנדרטה, זו האנדרטה שעלינו לבנות לזכרו."

מאידך הציג סטוקלי קרמייקל גישה מיליטנטית יותר:

"אמריקה הלבנה הרגה את ד"ר קינג אתמול בלילה. הדרך נסללה להמון שחורים היום, אין צורך לדיונים אינטלקטואליים, אנשים שחורים יודעים שהם צריכים להתחמש. אמריקה הלבנה תתאבל על מות ד"ר קינג."

הפוליטיקאי ויריב לשעבר רוברט קנדי שהיה במהלך מסע בחירות לראשות המפלגה הדמוקרטית נשא נאום מיוחד ב אינדיאנפוליס מול קהל נסער, נאומו שנחשב לאחד החשובים בהיסטוריה האמריקאית השפיע על הלך הרוחות בעיר שלא סבלה מאלימות בעקבות הרצח:

"מה שדרוש לנו בארצות הברית זה לא פילוג ולא שנאה. מה שדרוש לנו זו לא אלימות או פריעת חוק אלא אהבה וחוכמה וחמלה אחד כלפי השני, והרגשת הצדק כלפי אלו שעדיין סובלים בארצנו אם הם לבנים או אם הם שחורים. אני מבקש ממכם הלילה לחזור לביתכם ולומר תפילה על מרטין לותר קינג, אכן זו האמת - יותר חשוב מזאת אמרו תפילה על ארצנו שאנו אוהבים, תפילה עבור הבנה וחמלה עליהן דיברתי."

התגובה הראשונית לרצח הייתה התפרצות ספונטנית של אלימות בערים מרכזיות בארצות הברית, המהומות החלו עוד ביום הרצח ונמשכו בחלק מהמקומות עד ל- 8 באפריל והקיפו לא פחות מ-110 ערים.

בעיר הבירה וושינגטון די. סי. החלו המהומות ביום הרצח ומהר מאוד הידרדרו מהפגנות המוניות לאירועים אלימים שכללו ביזה הרס של רכש פרטי וציבורי, לאחר שהמשטרה המקומית נכשלה במאמציה להשליט סדר נקראו כוחות צבא והמשמר הלאומי של ארצות הברית לתפוס עמדות מפתח בעיר בעוד חיילים מחיל הנחתים האמריקני הציבו מכונות ירייה על גבעת הקפיטול. ב-8 באפריל הוחזר הסדר על כנו במחיר כבד של 12 הרוגים, למעלה מאלף פצועים ואלפי מבנים שנהרסו חלקם לחלוטין.

בבולטימור, לה יש מטרופולין משותף עם וושינגטון הבירה, החלו מהומות יום לאחר הרצח, ביום 6 באפריל משאיבדו כוחות המשטרה המקומיים שליטה על המפגינים ביקש המושל של מדינת מרילנד ספירו אגניו את עזרת המשמר הלאומי וצבא ארצות הברית. החיילים ובהם צלפים וכוחות חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית תפסו עמדות מפתח בעיר, יומיים לאחר מכן הצטרפה חטיבת חיל רגלים לכוחות הצבא. הנוכחות המסיבית של חיילים חמושים, מעצרים המוניים ועוצר כללי הרגיעו את המהומות, אך רק ביום 14 באפריל חזר השקט לעיר. במהומות נהרגו 6 בני אדם, 700 נפצעו, 1,000 מבנים הוצתו וכאלף בתי עסק נבזזו.

בשיקגו החלו המהומות ביום הרצח והתפשטו משכונת ה"גטו" אל תוך העיר והפכו לסערה של אלימות, ביזה והצתה שיטתית של מבנים. אל כוחות המשטרה של שיקגו נקראו כוחות המשמר הלאומי של מדינת אילינוי וכוחות צבא והשלטונות הכריזו על עוצר ופרסמו הוראות פתיחה באש מקלות כנגד מפגינים אלימים. ביום 6 באפריל שככו המהומות במחיר דמים של 10 הרוגים ומאות בנינים שרופים.

נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון הכריז על יום ה- 7 באפריל כ יום אבל לאומי, ויומיים לאחר מכן, ביום 9 באפריל נערכה הלוויה בעיר אטלנטה, תחילה בטקס מצומצם ובו נכחו 1,300 מוזמנים, בטקס הושמע נאומו של מרטין לותר קינג "Drum Major" שנישא על ידו ביום 4 בפברואר 1968 ובו הוא ביקש שבהלווייתו לא יזכירו את תאריו והכיבודים להם זכה וביקש כי יזכירו כי הוא "האכיל את הרעבים, הלביש את הערומים, היה צודק בשאלת המלחמה אהב ושירת את האנושות". הטקס הסתיים כאשר הזמרת מהליה ג'קסון שרה את השיר קח את ידי, אלי היקר (אנגלית:‏ Take My Hand, Precious Lord).

לאחר מכן עבר ארונו של קינג על גבי עגלה פשוטה רתומה ל פרדות בפני קהל של עשרות אלפים בתהלוכה של 3.5 מייל עד לקולג' מורהאוס ומשם נלקח הארון לבית הקברות המקומי (שבו היו קבורים בעיקר מתים ממוצא אפרו-אמריקאי), בשנת 1977 הוצא הארון והועבר לקבר מפואר ברחבת מרכז קינג.

# data[].attributes.attachment_link.title
רצח מרטין לותר קינג - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
רצח מרטין לותר קינג (ב אנגלית: Assassination of Martin Luther King) היה אירוע משמעותי ב תנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית, שאירע ב- 4 באפריל 1968. ד"ר מרטין לותר קינג הבן היה כומר בפטיסטי אפרו-אמריקני, פעיל זכויות האדם של שחורים בארצות הברית וזוכה פרס נובל לשלום.

# data[].attributes.body
הפנמת את מיומנות ציר הזמן וסידור אירועים לפי סדר כרונולגי.
שימי לה שלפדלט אין כותרת, בנוסף התבקשתם להסתפק בשתי שורות הסבר. 95