# data[].attributes.headline
Niemellä toi toisessa luennossa esille sen, että tieto ja empatia ovat sosiaalityön tärkeimpiä välineitä. Tietoperustaisuus sosiaalityössä on erittäin laaja-alainen ja se lisääntyy koko ajan uusien tutkimusten ja yhteiskunnan muutosten myötä. Mietityttää, että kuinka on aikaa perehtyä kaikkeen tarvittavaan tietoon, kuinka sitä pystyy omaksumaan ja ennen kaikkea kuinka sitä osaa soveltaa käytäntöön parhaalla mahdollisella tavalla asiakkaan eduksi. Työn kuormitus ja nopeasti vaihtuvat asiakastilanteet eivät suo yksittäiselle caselle ehkä riittävästi aikaa. Niemelän esitys oli vaikuttava ja loi hyvin kokonaiskuvaa sosiaalityön työkentästä.

# data[].attributes.subject
Niemellä toi toisessa luennossa esille sen, että tieto ja empatia ovat sosiaalityön tärkeimpiä välineitä. Tietoperustaisuus sosiaalityössä on erittäin laaja-alainen ja se lisääntyy koko ajan uusien tutkimusten ja yhteiskunnan muutosten myötä. Mietityttää, että kuinka on aikaa perehtyä kaikkeen tarvittavaan tietoon, kuinka sitä pystyy omaksumaan ja ennen kaikkea kuinka sitä osaa soveltaa käytäntöön parhaalla mahdollisella tavalla asiakkaan eduksi. Työn kuormitus ja nopeasti vaihtuvat asiakastilanteet eivät suo yksittäiselle caselle ehkä riittävästi aikaa. Niemelän esitys oli vaikuttava ja loi hyvin kokonaiskuvaa sosiaalityön työkentästä.

# data[].attributes.headline
Pauli Niemelän luennot avasivat mielestäni sosiaalityön monitahoisuutta erinomaisesti. Yksin sosiaalisuuden käsitteeseen on jo useita lähestymiskulmia, riippuen siitä, katsotaanko sitä yksittäisen henkilön vai yhteiskunnan näkökulmasta. Niemelä osasi myös tiivistää loistavasti ydinasioita mm. sosiaalityön tavoitteesta, kohteesta ja välineestä. Asioita, jotka sosiaalityössä ovat esillä päivittäin. Tiivistettynä yksinkertaisia asioita, mutta käytännön työn tasolle vietynä, on kyse kuitenkin monimutkaisemmista kokonaisuuksista. Laajamittaisen sosiaalityön ymmärryksen taustalla on valtava määrä teoriatietoa, jonka kautta kokonaisuutta hahmotetaan. Tämä asettaa melkoiset vaatimukset sosiaalityöntekijälle. Ja sosiaalityön opiskelijallekin. Miten saada ote kokonaisuudesta, joka vilisee teorioita, malleja, näkökulmia jne.?

# data[].attributes.subject
Pauli Niemelän luennot avasivat mielestäni sosiaalityön monitahoisuutta erinomaisesti. Yksin sosiaalisuuden käsitteeseen on jo useita lähestymiskulmia, riippuen siitä, katsotaanko sitä yksittäisen henkilön vai yhteiskunnan näkökulmasta. Niemelä osasi myös tiivistää loistavasti ydinasioita mm. sosiaalityön tavoitteesta, kohteesta ja välineestä. Asioita, jotka sosiaalityössä ovat esillä päivittäin. Tiivistettynä yksinkertaisia asioita, mutta käytännön työn tasolle vietynä, on kyse kuitenkin monimutkaisemmista kokonaisuuksista. Laajamittaisen sosiaalityön ymmärryksen taustalla on valtava määrä teoriatietoa, jonka kautta kokonaisuutta hahmotetaan. Tämä asettaa melkoiset vaatimukset sosiaalityöntekijälle. Ja sosiaalityön opiskelijallekin. Miten saada ote kokonaisuudesta, joka vilisee teorioita, malleja, näkökulmia jne.?

# data[].attributes.body
Luentoja kuunneellessani jäin pohtimaan tilanteita, joissa toimit henkilön kanssa joka on toiminut täysin vastoin omaa eettistä / moraalista käsitystäsi. Ihmisen kanssa tehtävässä työssä on aina mukana tunnetta sekä välittämistä asikasta kohtaan. Vaatii ammattitaitoa ja kokemusta tunnistaa myös työntekijänä erilaisia tunteita, jotka mahdollisesti vaikuttavat työskentelyyn asiakkaan kanssa. Nuorille työntekijöille olisi tärkeää, että työyhteisössä heitä tukisi tai ohjaisi joku kokenut tekijä. Hänen kanssaan lyhyemmän kokemuksen omaava henkilö kykenisi reflektoimaan sekä saamaan tukea ja vahvistusta omille ajatuksilleen ja näkemyksilleen. Myös vanhempi työntekijä voisi saada parityöskentelyssä jotain uusia näkökantoja omaan työskentelyynsä.

# data[].attributes.body
Sain luennoista todella paljon uutta tietoa ja ajateltavaa. Olen aina ajatellut sosiaalityön haasteellisena ja vaativana työnä, mutta olen ajatellut sitä aika mustavalkoisten lasien läpi. Nyt kuitenkin olen saanut käsitystä siitä miten monitahoista sosiaalityö on, miten paljon sosiaalityöntekijältä vaaditaan, jotta käytännön työ sujuisi. Joku mainitsikin tässä jo sen, että toivon mukaan uudet tekijät saavat hyvät mentorit kokeneemmista sosiaalityöntekijöistä, koska pelkkä teoriatietous ei riitä hyvän sosiaalityön tekemiseen. Luennot laittoivat mietiskelemään sosiaalityön eettisyyden toteutumista. Itsellä on tullut usein töiden kautta vastaan tilanteita, joissa esim lastensuojelun asiakkaat ovat kokeneet stt toimet pelkkänä sortona eivätkä he luota omiin sosiaalityöntekijöihinsä lainkaan. Tottakai tähän vaikuttaa ihmisten persoonat ja kaikki ei voi aina toimia, mutta näitä tilanteita kohtaa usein. Mikä sitten on syynä yleiseen luottamuspulaan, resurssipula, työntekijöiden suuri vaihtuvuus, vuorovaikutuksen puute...?

# data[].attributes.body
Minuun kolahti Pauli Niemelän luennoista se, miten tiedon tulee olla välineenä sosiaalityötä tehtäessä ja miten monipuolisesta tietoa täytyy olla, jotta työn voi suorittaa menestyksekkäästi, eettisesti ja siten että se palvelee niitä päämääriä, joita sosiaalityöllä tavoitellaan. Tiedon tulee perustua tieteelliseen tutkimukseen ja on hyvä, että sitä on monelta eri alalta. On arvokasta, että sosiaalityöntekijällä on vahva käsitys niin yhteiskunnan toiminnasta, poliittisista prosesseista, kehityspsykologiasta, koulutusjärjestelmästä, laeista ja oikeusturvasta ja niin edelleen. Nämä luovat ikään kuin kontekstin työlle, joiden lisäksi täytyy olla spesifiä alakohtaista tietoa erilaisilta sosiaalityön osa-alueilta: lastensuojelusta, vammaistyöstä, vanhustyöstä ja niin edelleen. Lisäksi tulee hallita tutkiva työote, jotta voi omassa työssään asiakkaan lähtökohdista käsin arvioida ne toimenpiteet ja menetelmät, jotka siinä tilanteessa ovat tarkoituksenmukaisia. Sosiaalityö on siis erittäin laaja-alainen ammatti, jossa täytyy lisäksi jatkuvasti seurata ajankohtaista uutta tietoa ja kehittää itseään. Hieno ajatus oli myös se, että pelkkä tieto ei riitä vaan tarvitaan myös empatiaa. Vaikka sosiaalityö on rankkaa ja tietopohjaista työtä, ei siitä selviä ilman inhimillistä ja lämmintä otetta.

# data[].attributes.headline
Luennot katsottuna jäin pohtimaan eettisyyteen pyrkimisen toteutumista käytännön työssä. Omat kokemukset valitettavasti osoittaa, että vaikka jokaisen tasa-arvoisuutta, inhimillisyyttä ja ihmisarvoa painotetaan, ei se käytännössä aina toteudu. Kaikki ei ole samalla viivalla. Usein myös työresurssien takia käytännön työssä joutuu valitsemaan eettisesti ristiriitaisia vaihtoehtoja, mikä sitten syö ainakin omalla kohdalla ammatti-identiteettiä ja taas ulkopuolisen silmissä sosiaalityön ammattiosaamista. Kuitenkin ajattelen niin, että on hyvä olla selkeät päämäärät, arvot ja ideat mihin pyritään, vaikkei ne aina käytännön työssä olisikaan mahdollista saavuttaa.  

# data[].attributes.subject
Luennot katsottuna jäin pohtimaan eettisyyteen pyrkimisen toteutumista käytännön työssä. Omat kokemukset valitettavasti osoittaa, että vaikka jokaisen tasa-arvoisuutta, inhimillisyyttä ja ihmisarvoa painotetaan, ei se käytännössä aina toteudu. Kaikki ei ole samalla viivalla. Usein myös työresurssien takia käytännön työssä joutuu valitsemaan eettisesti ristiriitaisia vaihtoehtoja, mikä sitten syö ainakin omalla kohdalla ammatti-identiteettiä ja taas ulkopuolisen silmissä sosiaalityön ammattiosaamista. Kuitenkin ajattelen niin, että on hyvä olla selkeät päämäärät, arvot ja ideat mihin pyritään, vaikkei ne aina käytännön työssä olisikaan mahdollista saavuttaa.  

# data[].attributes.body
Sosiaalityö on tärkeää työtä niiden hyväksi, jotka eivät välttämättä itse pysty puolustamaan asemaansa yhteiskunnassa. Työssä pyritään eriarvoisuuden vähentämiseen ja hyvinvoinnin lisäämiseen niin yksilötasolla kuin yhteiskunnassa myös suuremmassakin mittakaavassa. Mietin kuitenkin onko sosiaalityöntekijöillä tarpeeksi resursseja tehdä työtään eettisesti kestävästi, kun asiakkaita on paljon ja aikaa vähän. Miten saataisiin parannettua sosiaalityöntekijöiden työhyvinvointia jolloin työntekijät eivät uupuisi ja vaihtuisi mikä olisi asiakkaankin kannalta parempi. Ajan kanssa työtahtiin kuitenkin varmaan tottuu ja hyvä työyhteisö on avainasemassa työssä jaksamiseen.

# data[].attributes.body
Luentotallenteista minulle jäi mieleen erityisesti sosiaalityö eettisenä ammattina, sillä työssäni usein arvoni ovat ristiriidassa päätösten ja toimintatapojen kanssa. Sosiaalityöntekijä voi käyttää paljon omaa harkintaa täydentävää ja ehkäisevää toimeentulotukea myönnettäessä, ja näin ollen joku toinen aivan samassa tilanteessa oleva voi saada tukea esimerkiksi vuokrarästiin ja joku toinen ei. Tällaisissa tilanteissa olen miettinyt, että toteutuuko sosiaalityössä aina tasa-arvoinen kohtelu? Mielestäni on paljon sellaisia asioita, jotka pitäisi olla kirjattu täydentävän toimeentulotuen ohjeeseen, jotta kaikkialla olisi yhtenäiset käytännöt. Lisäksi usein loppuvuodesta esimerkiksi ehkäisevää toimeentulotukea ei myönnetä enää, koska budjetti on ylitetty.

Sosiaalityössä myös resurssien puute aiheuttaa eriarvoisuutta, valitettavasti kiireisinä aikoina kaikki eivät saa yhtä hyvää palvelua, vaikka niin ei tietenkään pitäisi olla. Tällaisissa tilanteissa joutuu usein miettimään, miten tämän olisi voinut tehdä toisin tai miten tämä edes sallitaan?

Eettiset kysymykset nousevat sosiaalityössä esiin jatkuvasti, siksi on tärkeää ettei työssään jää yksin, vaan on vaadittava työnohjausta tai keskusteltava kollegan kanssa. Usein tässä työssä omat arvot ovat niin ristiriidassa ohjeistusten kanssa, että tulee pohtineeksi voiko tätä työtä tehdä? Säästöt väkisinkin vaikuttavat palveluun ja siihen miten nopeasti sitä saa.

# data[].attributes.body
Sosiaalityön profession tehtävänä on tukea yhteiskunnassa heikommassa asemassa olevia. Sosiaalityöntekijän tulee pyrkiä parantamaan asiakkaiden hyvinvointia ja ylläpitää sitä yhdessä asiakkaan kanssa. Sosiaalityössä tärkeää on se kuinka sosiaalityöntekijä voi toteuttaa ja noudata sosiaalityötä ohjaavia eettiset ohjeita omassa työssään. Eettisyys sosiaalityössä ohjaa muun muassa sosiaalityöntekijän tapaa kohdata asiakas ja työskennellä hänen kanssaan sekä sitä miten tehdä oikeudenmukaisia päätöksiä. Eettiset kysymykset nousevat esiin esimerkiksi tilanteessa jossa asiakas tarvitsee sellaista tukea johon sosiaalityöntekijällä ei ole riittävästi resursseja tarjota.

Sosiaalityöntekijä kohtaa varmasti työssään monia tilanteita joissa hän joutuu pohtimaan näitä eettisiä kysymyksiä ja mahdollisia eettisiä ristiriitoja.  Näissä tilanteissa sosiaalityöntekijä voi joutua puntaroimaan asiakkaan etua ja tarpeita, saatavissa olevia resursseja sekä sosiaalityöntekijän omia arvojaan.

# data[].attributes.body
Sosiaalityöntekijällä on iso rooli yhteiskunnassamme. Hän mm. puoltaa heikommassa asemassa olevia ja turvaa asiakkaiden perustoimeentulon. On myös tärkeää saada asiakas ns. kiinni yhteiskuntaan ja mahdollistaa hänelle vaikuttamismahdollisuus, jotta estettäisiin mm. syrjäytymistä. Eettisistä ”pulmista” jäi mieleen, että sosiaalityöntekijän täytyy tiedostaa omat arvonsa. Työntekijän täytyy siis välillä pysähtyä itsereflektoimaan omaa toimintaansa. Varmasti tulee tilanteita, joissa oma ajatusmaailma ja omat arvot eivät kohtaa asiakkaan kanssa, mutta ammattilaisena ne on hoidettava asiakasta kunnioittaen. Asiakkaat täytyy nähdä tasa-arvoisina ja päätöksien täytyy olla eettisesti kestäviä.

Tuntuu, että sosiaalityöstä paljon ”varoitellaan” ja puhutaan negatiiviseen sävyyn mediassa ym. Mutta tuskin suurin osa asiakassuhteista on ristiriistaisia tai työntekijä on tehnyt "vääriä" päätöksiä? Entäs ne onnistuneet prosessit, miksi niistä ei puhuta?

# data[].attributes.body
Luennoista minulle jäivät päällimäisenä mieleen sosiaalityön tavoite lisätä hyvinvoinvointia ja se, että sosiaalityö on muutostyötä.

Olen aina tiennyt, että sosiaalityöntekijän työ on vaativaa ja vastuullista. Kuitenkin nyt, kun sosiaalityöhön on alkanut kunnolla perehtymään, ymmärrän, että työn taustalla on oltava kattava teoriatieto ja sosiaalityötä tulee myös ymmärtää tieteenalana.

Sosiaalityössä tarvitaan tietoa. Sosiaalityöntekijällä tulee olla omaa tietoa ja työkokemuksella karttunutta tietoa, mutta myös teoria,tutkimus-ja menetelmätietoa. Luennoista olen oppinut, kuinka laajasti sosiaalityössä työtä tehdään. Työntekijän tulee punnita asiakastyössä tehtäviä päätöksiä asiakkaan ja lähipiriin edun mukaan, arvioiden tilannetta samalla teorian kautta.

Työ siis saattaa päälle päin näyttää helpommalta, kun se tosiasiassa onkaan.

# data[].attributes.body
Vaiko sekä ja että, että sosiaalityö onkin sosiaalitiedettä, kuten lääkärin työ on lääketiedettä, opettajan työ kasvatustiedettä. Onkohan sosiaalityöntekijän nimike muuttumassa lähiaikoina; ent. sosiaalihuoltaja nyk. sosiaalityöntekijä... tuleva "sosiaalitsija" :) Sosiaalityössä on tärkeää  yhdistää empatia ja tieto sekä sitoa ne tietenkin eettiseen toimintaan asiakkaan hyvinvoinnin lisäämiseksi ja ihmisarvoa kunnioittaen. Samalla on muistettava, että sosiaalityön kohteena ei ole asiakas, perhe, yhteiskunta tai yhteisö, vaan  vuorovaikutustilanteet ihmisen ja hänen ympäristönsä välillä. Ihminen tarvitsee sitä, mitä ilman hänen on paha olla. Hyvinvointi on aineellista, sosiaalista ja henkistä olemista, tekemistä ja omistamista. Eli sosiaalityössä on otettava huomioon ihminen ja hänen toimintaympäristönsä kokonaisuudessaan.Siksipä sosiaalityö onkin hienovaraista tutkimustyötä ihmisen hyvinvoinnin tueksi.

# data[].attributes.headline
Sosiaalityön luennoista minulle avautui sosiaalityön laaja-alaisuus ja vaativuus aivan uudella tavalla. Minulla oli aikaisemmin liiankin kapea-alainen kuva sosiaalityöstä vaikka olenkin paljon työskennellyt sosiaalityöntekijöiden kanssa eri foorumeissa. Kun miettii, miten se on yksilön, perheen, eri ryhmien ja yhteisöjen sosiaalisiin tilannearvioon liittyvää kokonaisvaltaista muutostyötä, joka vaatii laaja-alaista osaamista lakiin ja teoriaan pohjautuen. Kokemuksella on suuri arvo tilanteiden hallinnassa ja osaamisessa. Toivottavasti uusilla sosiaalityöntekijöillä on mahdollisuus esimerkiksi saada mentoreita kokeneista kollegoista, sillä ainakin haja-asutusalueilla sosiaalityöntekijät työskentelevät yksin. 

# data[].attributes.subject
Sosiaalityön luennoista minulle avautui sosiaalityön laaja-alaisuus ja vaativuus aivan uudella tavalla. Minulla oli aikaisemmin liiankin kapea-alainen kuva sosiaalityöstä vaikka olenkin paljon työskennellyt sosiaalityöntekijöiden kanssa eri foorumeissa. Kun miettii, miten se on yksilön, perheen, eri ryhmien ja yhteisöjen sosiaalisiin tilannearvioon liittyvää kokonaisvaltaista muutostyötä, joka vaatii laaja-alaista osaamista lakiin ja teoriaan pohjautuen. Kokemuksella on suuri arvo tilanteiden hallinnassa ja osaamisessa. Toivottavasti uusilla sosiaalityöntekijöillä on mahdollisuus esimerkiksi saada mentoreita kokeneista kollegoista, sillä ainakin haja-asutusalueilla sosiaalityöntekijät työskentelevät yksin. 

# data[].attributes.body
Minulle kolahtivat toiminnallinen ihmiskäsitys ja ajatus sosiaalityöstä hyvinvointityönä. Ne ikään kuin pukivat sanoiksi sen, mitä ajattelen ja millaista arkinen työni on. Määritelmänä sosiaalityölle se korostaa mielestäni erityisesti inhimillistä näkökulmaa ja käytännön tekemistä.

Hyvinvointieettisestä päättelystä minulla heräsi annetun esimerkin valossa kysymyksiä. Luennolla puhuttiin työntekijän halusta saada asiakas päihdehoitoon. Eikö kuitenkin kyseessä pitäisi olla asiakkaan halu saada päihdehoitoa? Työntekijällä voi olla halu saada asiakas katsomaan omaa päihteidenkäyttöään, mutta työntekijän halu saada asiakas hoitoon auttaa vain, jos asiakas on jo oman halunsa samaan asiaan ilmaissut. Hyvinvointieettinen päättely sinänsä oli kiinnostava näkökulma. Itse ajattelen, että minun tahtoni on saada asiakas näkemään oma elämänsä realistisesti ja siksi toimin dialogisesti, jotta hän pystyy sanoittamaan omaa elämäänsä ja esteitä toiminnassaan. Tätä kautta pääsemme yhteiseen ymmärrykseen siitä, mitä käytännössä teemme ja miksi. Siksi tahdon ilmaisu koskee enemmän asiakkaan tahdon ja näkemyksen kuulemisen keinoja kuin työntekijän asiakkaalle asettamaa tavoitetta.

# data[].attributes.body
Sosiaalityöntekijä  kohtaa työssään erilaisia asiakkaita ongelmineen. Omat elämänkokemukset voivat vaikuttaa asiakkaan kohtaamiseen ja asiakas voi olla hankala kohdata ennakkoluulottomasti. Sosiaalityöntekijäkin on silti vain ihminen tunteineen. Työssä monenlaisten, ongelmaisten ihmisten kohtaaminen empaattisesti voi edesauttaa luottamussuhteen syntymisessä ja vuorovaikutuksessa, mutta liiallinen empaattisuus voi kääntyä sosiaalityöntekijän taakaksi ja työ voi kuormittaa liikaa. Miten olla hyvä, tasa-arvoinen, paneutuva sosiaalityöntekijä, mutta ei vie ajatuksissaan ongelmia vapaa-ajalleen? Sosiaalityössä moni työntekijä uupuu ja tarvitsee säännöllistä työnohjausta, jotta ammattia voi harjoittaa täytyy olla ammatillisesti kestävä ja ajatella asioita järjen, ei tunteen kautta.

# data[].attributes.body
Sosiaalityön on oltava eettisesti kestävää. Sosiaalityössä eettisyys tulee näkyä myös asiakkaan eri tilanteissa kohtaamisessa, hänen hyvinvoinnin ja elämänlaadun parantamisessa. Sosiaalityöntekijän tulee kohdella tasavertaisesti kaikkia asiakkaitaan erilaisissa asiakastilanteissa, joka voi olla haasteellista ja omaa eettistä ammatillisuuttaan voi johtua pohtimaan ammattia harjoittaessa. Ammatillinen osaaminen yhdessä eettisyyden kanssa luo hyvän roolin ammatin harjoittamiseen.
Sosiaalityöntekijä edistää asiakkaiden yhteiskunnallista tasa-arvoa, jotta he voisivat toimia yhteiskunnassamme tasavertaisina jäseninä. Tulee mieleen syrjäytyneet, taloudellista tukea tarvitsevat ja erityisesti vammaispalvelun asiakkaat. Sosiaalityö on mielestäni kaikin tavoin auttamista sisältävää työtä, jota säätelee sosiaalityöntekijän ammatillinen osaaminen, laki, ongelmanratkaisukyky ja ennaltaehkäisevä työ. Sosiaalityötä harjoitetaan aina teoriapohjaan nojautuen, joka perustuu tieteeseen ja tutkimuksiin. Sosiaalityöntekijän työ on vuorovaikutusta, dialogisuutta, asiakkaan voimavaroja vahvistamalla yhdessä asiakkaan kanssa ongelmien ratkomista, mutta myös konkreettisesti ongelmanratkaisua asiakkaan tahdon vastaisesti (työn varjopuoli).
Työ on tärkeää, sosiaaliseen muutokseen tähtäävää, elämänhallintaa parantavaa, päätöksiin nojautuvaa hyvinvointia tukevaa työtä.

# data[].attributes.body
Sosiaalityöntekijälle asetettu vaatimus toimia tieteeseen pohjautuen, eettisesti, arvostaen, asiakasta kunnioittaen, laillisesti, muutokseen ohjaten, verkostoja masteroiden ja vielä yhteiskuntaakin tarvittaessa kritisoiden ei varmastikaan pysty toteutumaan ilman työn tekijän itsemyötätuntoa, reflektiotaitoa ja syvää itsetuntemusta. Mitä, jos sosiaalityöntekijä ei ole selvillä omista arvostuksistaan, asenteistaan, ennakkoluuloistaan ja omasta jaksamisesta?

Ilman kunnollista  työnohjausta, rohkeutta tutkia omaa ammatillisuuttaan ja ihmisyyttään ei sosiaalityötä mielestäni pidä edes tehdä.

Omassa työssäni, jossa sosiaalityöntekijät ovat yksinä toimijoina asiakkaiden verkostoissa, olen valitettavasti joutunut kohtaamaan myös työntekijöitä, joilla raja jaksamisen ja eettisen työnteon välillä on hämärtynyt. Pahimmissa tapauksissa työntekijän omat ennakkokäsitykset tai projektiot muualta ovat ohjanneet asiakastyötä havaintoja enemmän.

Arvostus ja kuunteleminen, dialogisuus ja kumppanuus eivät ole kepeitä termejä, vaan mielestäni niitä, jotka tekevät hyvän sosiaalityöntekijän.
Toivottavasti oma terapia tai ainakin oma työnohjaus tulee normiksi myös sosiaalityöhön.

# data[].attributes.body
Sosiaalityö tavoittelee hyvinvoinnin lisäämistä ja ihmisoikeuksien toteutumista käytännössä. Sosiaalityön tarkoituksena on edistää hyvinvointia sen kaikilla eri tasoilla. Ihmisellä on oikeus taloudelliseen, sosiaaliseen ja henkiseen hyvinvointiin. Tavoitteena on, että ihminen voisi hyvin fyysisesti, suhteissa ja omana itsenään. Mietin, että turhan usein hyvinvointi nähdään sen taloudellisena puolena ja unohdetaan, kuinka tärkeää henkinen hyvinvointi ja sosiaaliset suhteet ovat.

Minulle vuorovaikutustilanteiden käsittäminen sosiaalityön kohteiksi avasi uusia näkökulmia. Sosiaalityön kohde tosiaan eivät ole ihmiset tai esimerkiksi yhteisöt, vaan ristiriidat tai puutteet ihmisen ja ympäristön välillä. Sosiaalityöntekijällä on oikeus ja velvollisuus puuttua näihin häiriöihin. Sosiaalityön väliintulo ihmisen elämässä saatetaan toisinaan kokea holhoavana ja alistavana. Vuorovaikutustilanteiden korostaminen sosiaalityön kohteina voi lieventää tätä ajattelutapaa. Sosiaalityössä on nimenomaan kysymys sosiaalisesta.

# data[].attributes.body
Sosiaalityön monimuotoisuus aukenee kunnolla tarkastelemalla käsitettä "sosiaalinen". Usein sitä itsekin jumittuu ajatuksissaan tarkastelemaan sosiaalityötä hyvin kapeasta näkökulmasta.  Toki ammattillisesta näkökulmasta sosiaalityöllä tarkoitetaan tiettyä toimintaa. Tarkastelutasoja avaamalla itselle aukeni uudella tavalla sosiaalityön paikka sekä yhteiskunnallisesti, mutta myös tieteenä. Jossain kohden itsellä särähti korvaan Niemelän mainitessa sosiaalityön heikompi asema jotain toista tieteenalaa kohtaan. Itselle tämä merkitys ei täysin auennut.

Itse koen sosiaalityön konkreettisena auttamisena; oli kyse sitten marginaalisessa asemassa olevan ihmisen ongelmien ratkaisemista yhdessä tai ennaltaehkäisevää lastensuojelua. Tähän tarvitaan tietoa, joka pohjautuu teoriaan, tieteeseen ja tutkimuksiin. Työssä jossa autetaan ihmistä korostuu voimakkaasti jokaisen ihmisen ja hänen tilanteensa yksilöllisyys ja ainutlaatuisuus. Liiallinen teoriaan ja tieteeseen pohjautuva päätöksenteko voi heikentää sosiaalityön vaikutusta. Ajatukseni ei millään pyri vähättelemään tieteen, teorioiden ja tutkimusten merkitystä sosiaalityössä, mutta itse ajattelen, että kun on kyse ihmisten sen hetkisestä tilanteesta ja kokemuksesta, korostuu tietyntyyppinen improvisointi, ongelmanratkaisukyky ja luova ajattelu. Tiedon ja käytännön yhdistäminen voi olla melkoista palapelin kasaamista. Tähän kun otetaan vielä mukaan lainsäädäntö sekä sosiaalityöntekijän eettinen ohjeistus sekä oma arvomaailma, niin tilanne on hyvin haastava.

Tämä menee jo hieman aiheen vierestä, mutta olen viime aikoina kovasti pohtinut lastensuojelun nykytilaa ja miten sen voisi ratkaista. Eihän loppupeleissä ole kyse kuin rahasta. Mielestäni lastensuojeluun pitäisi suunnata niin paljon rahaa kuin se nielee, sillä se on sijoitus tulevaisuuteen. On lyhytnäköistä nipistää sieltä, minkä vaikutukset näkyvät sekä välittömästi että välillisesti sekä sillä hetkellä, että tulevaisuudessa. Varmistamalla lastensuojelun laadukkuuden ja avun, vaikutamme siihen millaiseksi nämä tulevat aikuiset kasvavat, miten he toimivat ja pärjäävät yhteiskunnassa ja miten he kasvattavat mahdolliset tulevat lapsensa. Näin karrikoidusti sanoen, mitä enemmän lastensuojeluun panostetaan ja laitetaan rahaa, sitä pienemmät ovat sosiaali- ja terveyspalveluiden kustannukset tulevaisuudessa.

# data[].attributes.body
Sosiaalityössä asetutaan heikommassa asemassa olevan henkilön puolelle ja puolustetaan hänen oikeuksiaan ihmisarvoiseen elämään. Työn perustana on oikeudenmukaisuuden ja tasapuolisuuden edistäminen ja syrjäytymisen ehkäiseminen. Asiakastyön tulee aina perustua vuorovaikutukseen ja dialogiin asiakkaan ja työntekijän välillä. Kun asiakkaalle välittyy kokemus siitä, että työntekijä arvostaa häntä sellaisena kuin hän on eikä mieti millainen hänen tulisi olla, on mahdollista rakentaa luottamuksellinen keskusteluyhteys. Asiakasta itseään ei tule koskaan nähdä ongelmana, vaan työn kohteena ovat aina haasteet tai ongelmat asiakkaan elämässä.

Sosiaalityössä päätösten tueksi tarvitaan aina tietoa taustalla vaikuttavista ilmiöistä. Tieto antaa työntekijälle varmuutta ja auttaa hahmottamaan kokonaisuutta laajemmin. Työntekijän omat asenteet ja arvot vaikuttavat työskentelyyn tietyllä tasolla, mutta ratkaisuja ei voi pohjata niihin. Lainsäädäntö omalta osaltaan on merkittävä asiakkaan sekä myös työntekijän oikeusturvan kannalta. Ilman lainsäädännön vaatimuksia toimintatavat olisivat hyvinkin kirjavia valtakunnallisesti ja yksikkökohtaisesti vertaillen ja päätöksenteko voisi joissakin tilanteissa olla mielivaltaista.

Asiakkaan itsemääräämisoikeus on aina huomioitava työskentelyssä, ja työntekijänä on myös pystyttävä hyväksymään tilanteet, joissa asiakas ei halua tulla autetuksi. Tässäkään kohtaa ei kannata ajatella tilannetta menetetyksi, sillä sama asiakas voi syystä tai toisesta olla joskus myöhemmässä vaiheessa motivoituneempi yhteiseen työskentelyyn elämäntilanteensa selvittämiseksi. Esimerkiksi vahvasti päihdeongelmaisten henkilöiden kohdalla olen joskus nähnyt vanhemmaksi tulon toimivan tällaisena motivaation lähteenä. Olen välillä miettinyt, kuinka selvitä sosiaalialan työstä kyynistymättä, mutta uskon, että työssä auttavat jaksamaan pienetkin positiiviset muutokset asiakkaiden elämäntilanteessa.

# data[].attributes.body
Sosiaalityössä eettisesti kestävä toimintatapa tulisi toteutua kaikissa tilanteissa ja kohtelun tulisi olla tasalaatuista kaikille, mutta toteutuuko tämä tavoite jokaisessa asiakastilanteessa? Jokaisella tulisi olla samanlaiset ihmisoikeudet hyvinvointiin, mutta on valitettavasti myös sellaisia tilanteita joissa ei välttämättä ole toivoa paremmasta tai vaihtoehdoista on valittava vähiten haittaa aiheuttava ratkaisu. Näissä tilanteissa sosiaalityöntekijän ammatillisuus ja ammatillinen osaaminen ovat tärkeässä roolissa, on pystyttävä toimimaan eettisesti ja inhimillisesti heikoimmassa asemassa olevan ihmisen tukena.

Sosiaalityössä tarvitaan paljon tietoa kuten lakitietoa ja paljon muutakin tietoa. Sosiaalihuoltolaista jäi erityisesti mieleen, että kaikkien erityistä tukea tarvitsevien asiakkaiden, lasten ja nuorten etujen varmistaminen ja toteuttaminen ovat keskeisessä asemassa.

Sosiaalityö on tärkeää ja arvokasta työtä, jota tarvitaan niin henkilö, yhteisö kuin yhteiskunta tasolla. Sosiaalityötä määrittää hyvin pitkälle erilaiset resurssit kuten aika ja raha, mutta valitettavasti nämä resurssit eivät ole monessakaan sosiaalityössä riittäviä.

# data[].attributes.body
Sosiaalityöntekijä voi työskennellä monessa eri kohteessa hyvin erilaisten asiakkaiden ja asioiden kanssa. Ammatillisuus perustuu eettiseen osaamiseen, omaan elämänkokemukseen, empaattisuuteen sekä tiedolliseen ja taidolliseen osaamiseen. Sosiaalityötäkin tehdään kuitenkin personalla ja asiakkaan kohtaamisessa on mielestäni tärkeää kiireettömyys. Olen pohtinut paljon sitä, miten saan asiakkaasta irti riittävästi eli miten luon asiakkaan kanssa toimivan ja luottamuksellisen vuorovaikutussuhteen. Osaanko olla tilanteessa riittävän auki aistiakseni myös sen, mitä ei sanota ääneen.

# data[].attributes.body
Sosiaalityön tavoite on hyvinvoinnin lisääminen. Hyvinvoinnin lisäämiseen tähdätään edistämällä asiakkaan sosiaalista muutosta, ratkaisemalla ihmissuhdeongelmia, parantamalla elämänhallintaa ja itsenäistymistä. Sosiaalityöntekijä keskittyy ongelmien ratkaisuun ja päätöksen tekemiseen. Sosiaalityö kohdentuu tekijöihin ihmisen ja yhteiskunnan välillä esim. suhde vanhempiin ja sisaruksiin, talous ja toimeentulo, harrastukset ja liikunta, sosiaaliset suhteet, asuinolot, ravitsemus jne.

Mietin kuinka monenlaisiin asioihin ja ongelmiin sosiaalityöntekijän täytyy puuttua ja hän on velvollinen puuttumaan. Mietin omalla kohdallani sitä, kuinka osaan nähdä asiakkaan ongelmat ja miten osaan käydä kaikki asiat hänen kanssaan läpi ja ottaa ns. ”kissan pöydälle” ja löytää ratkaisuja?

# data[].attributes.body
Jäin miettimään sitä, mikäli asiakkaan ja työntekijän kemiat eivät kohtaa? Tällaisissa tilanteissa työntekijä joutuu varmasti tekemään enemmän töitä, että hän kohtelee asiakasta samanarvoisesti ja eettisesti oikein, kuin jotain toista asiakasta, jonka kanssa yhteistyö onnistuu paremmin ja kemiat kohtaavat. Sosiaalityöntekijän täytyy vastustaa epäoikeudenmukaisuutta ja asettua heikompiosaisen puolelle ja osata asettua tämän asemaan. Sosiaalityöntekijän täytyy toimia niin, että kohtaa asiakkaat samanarvoisesti ja samalla tavalla.

Pohdin myös sosiaalityöntekijän vastuuta tehdä päätöksiä siitä, millainen hyvinvointi on riittävää. Päätöksiä tehdessään sosiaalityöntekijä tarvitsee laajan tietopohjan perustuen teoriatietoon, perspektiiveihin, käytännön osaamiseen ja eettiseen näkökulmaan. Vastuu päätöksen teossa on suuri ja toivon, että sosiaalityöntekijällä olisi aikaa perehtyä asiakkaan tilanteeseen riittävästi.

# data[].attributes.body
Erilaisista sosiaalityön painotuksista minuun vaikutti eniten  sosiaalityön luonne muutosta korostavana. Näkisin, että esimerkiksi rakenteellisen sosiaalityön tulisi entistä kriittisemmin suhtautua sellaiseen yhteiskunnalliseen eetokseen, missä erityisesti niin kutsutuilta ei-kunniallisilta köyhiltä implisiittisesti riistetään ihmisarvo.

Tätä kirjoittaessa tuli mieleen, eikö nykyinen lastensuojelussa tapahtuva sijaisperheisiin sijoittaminen jossain määrin muistuta esimodernia huutolaisuutta? Tämä siis tilanteessa, jossa sijaisperheistä huutava pula eikä taso aina täysin moitteeton.

# data[].attributes.body
Lähtökohtana sosiaalityölle on työntekijän kyky ja halu nähdä ihmiset tasaveroisina, iästä, taustasta, kulttuurista tai kansalaisuudesta riippumatta. Sosiaalityöntekijän on noudatettava sosiaalityön ammattieettisiä arvoperiaatteita ja ihmisoikeuksia. Myös lainsäädäntö ohjaa sosiaalityöntekijän tavoitteellista työtä. Asiakkaan kanssa tehtävä sosiaalityö voi olla antoisaa, mutta samalla myös hyvin haastavaa.Työntekijän on hallittava paljon asioita, tietoa ja taitoa toimiessaan ihmisten kanssa, joille voi päällimmäisenä asiana olla tärkeää, että on joku "vierellä kulkija" elämän vaikeuksissa. Omat voimavarat eivät ehkä riitä muutoksen eteenpäin saattamisessa. Pidän tärkeänä näkemystä tulevaisuus orientaatiosta. Se tulikin luennosta esille, että puhutaan pikemmin ihmiskäsityksestä tai maailmankuvasta, missä korostetaan sitä, mikä on asiakkaalle itselleen merkityksellistä. Jos olisin itse "autettavana", tämä ajatus tuntuisi hyvältä, että minua kuunneltaisiin ja annettaisiin arvo minulle merkityksellisille asioille. Uskon, että halua muutokseen se auttaisi. Kyllä asiakkaalle välittyy se, ollaanko asiakassuhteessa aidosti vuorovaikutuksessa ja dialogissa tasavertaisina, vaikkakin työntekijä "ohjaa" tilannetta työn näkökulmasta. Parhaimmillaan asiakassuhteessa voi molemminpuolinen luottamus ja kunnioitus toteutua. Sosiaalityöntekijällä on oltava myös näkemystä ja rohkeutta nähdä asiat kokonaisvaltaisesti asiakkaan ja hänen mahdollisen perheensä näkökulmasta. Mielestäni myös rohkeutta ottaa asiat puheeksi, onpa kyse asiakkaasta tai mahdollisesta hankalasta tilanteesta työpaikalla, mistä täällä myös kirjoitettiin. Vaikeat asiat vaikeutuu vielä entisestään, mikäli työntekijällä tai työyhteisössä ei ole tarpeeksi halua tai rohkeutta viedä asioita eteenpäin. Loppu viimeinhän kyse on juuri jonkun elämään tehtävästä "väliinmenosta" hyvinvoinnin takia. Yleensähän kiitollisuus tulee myöhemmin, kun elämänhallinnan asiat ovat kunnossa, ihmisiä kohtaan, jotka rohkenivat "katkaista" tai tulla väliin elämän tilanteissa, joissa ihmisen oma hallinta ja itsesäätely ei ole enää toiminut. Sosiaalityöstä tekeekin monitahoisen sen, että toimitaan yksilö, yhteisö-ja yhteiskuntatasolla ja kaikilla niillä on oma merkityksensä ihmisen elämässä.

# data[].attributes.body
Sosiaalityön resursseja on kiristetty ja kiristetään koko ajan lisää. Asiakkaita on liikaa yhtä työntekijää kohden, ja aika ei riitä tapaamaan asiakasta säännöllisesti. Jotta työntekijä voisi auttaa asiakasta parhaalla mahdollisella tavalla, hänen pitäisi ehtiä paneutumaan asiakkaan elämään kokonaisvaltaisesti. Mutta mitä sitten, kun aika ei yksinkertaisesti riitä? Päätöksiä voi joutua tekemään pakon edessä, jopa yhdellä ainoalla tapaamiskerralla. Siispä miten sosiaalityötä voi tehdä tällöin eettisesti oikein?

# data[].attributes.body
Sosiaalityön tavoitteena on lisätä hyvinvointia. Niemelä tuo luennossaan hyvin esille, mitä ihmiskäsityksen kautta hyvinvoinnilla voidaan ajatella tarkoitettavan. Ihmiskäsitys sinällään vaikuttaa myös hyvin moniulotteiselta asialta. Kun puhutaan ihmiselle välttämättömistä tarpeista ja niiden tyydyttämisestä, on määrittely mielestäni haastavaa ja hyvin tulkinnanvaraistakin, puhuttiinpa niin ihmisen onnellisuudelle välttämättömistä tarpeista, kuin aineellisista tarpeista.

Sosiaalityön välineenä tieto - sen ymmärtäminen, soveltaminen ja tuottaminen - ovat hyvin merkittävässä roolissa sosiaalityöntekijän arjessa. Työn täytyy olla eettisesti kestävää ja ihmisarvon ja oikeusturvan huomioivaa. Itse en suoraan työskentele alalla, mutta ammatillisen oppilaitoksen opiskelijahuollon tukitehtävissä seuraan läheltä mm. koulukuraattorien työskentelyä. Heidänkin työn ymmärrykseen olen saanut syvyyttä näiden teoriaopintojen myötä. Kuten voin kuvitella sosiaalityön kentällä yleensäkin, myös oppilaitoksessa asiakastyö on usein vaativaa ja aikaa vievää ja tasapainoilu omaa ammattitaitoa ylläpitävän toiminnan ja konkreettisen opiskelijahuoltotyön välillä on päivittäistä arkea. Vaikeassa elämäntilanteessa olevan nuoren motivointi opintojen pariin voi yhdessä toimivan sidosryhmätyöskentelynkin kanssa olla toisinaan hyvin haasteellista. Huolestuneena seuraan tämän hetken koulutuspolitiikkaa, joka esimerkiksi ammatillisen lähiopetuksen määrää karsimalla ja opiskelijan vallinnan vapautta lisäämällä eittämättä suosii hyvin menestyviä ja elämässään pärjääviä nuoria. Kuten näissä keskusteluissa on pohdittu lastensuojelutyön tärkeyttä, olen samaa mieltä, ja yhtälailla resursseja täytyisi kohdistaa nuorten syrjäytymistä ennaltaehkäisevään työhön, jossa koulutus on yhdessä tärkeässä roolissa. Lasku jokaisesta syrjäytyneestä nuoresta on yhteiskunnalle kova, puhumattakaan siitä, mitä se inhimillisesti tarkasteltuna tarkoittaa yksilön elämässä.

Sosiaalityötä määriteltäessä tiedekentällä, yhdeksi vahvaksi alan tietoon vaikuttavaksi perustieteeksi Niemelä nostaa sosiologian. Ihmisten välistä vuorovaikutusta, yhteisöjen sosiaalista toimintaa ja yhteiskuntien rakenteita ja toimintaa tutkivana tieteenä sosiologian voidaan nähdä vaikuttavan sosiaalityöhön, tarkasteltiinpa sitä yksilön, yhteisön tai yhteiskunnan hyvinvointiin tähtäävänä toimintana. Ymmärrettävää on, että sosiologista tutkimustietoa tarvitaan esimerkiksi erilaisten ilmiöiden määrittelemiseen ja ymmärtämiseen yhteiskunnassa.

# data[].attributes.body
Määritelmien viidakosta vahvimpana mieleeni jäi tavoitteellinen sosiaalityö. Työtä tehdään jonkin tavoitteen vuoksi, tietynlaisena ongelmanratkaisuprosessina. Jokaisessa tapauksessa on jokin tavoite, oli se sitten asiakkaalle toimeentulotuen myöntäminen tai päihdeongelmaisen pääseminen irti päihteistä. Tavoitteet mietitään yhdessä asiakkaan kanssa ja luodaan suunnitelma niiden toteutumiseksi. Ne voivat olla eri mittakaavassa, mutta silti ne ohjaavat sosiaalityötä.

# data[].attributes.body
Teoriatietoa omaksumme pienin erin yhdistellen ja oivaltaen asioita kokonaisuuksiksi. Oppimisen tunne ja uudentiedon vastaanottamisen ilo kumpuaa. Osaamme pian selittää syy-seuraus suhteita ja yhdistämme niitä henkilökohtaiseen tietoon. Käytännön viisautta on varmasti usealla jo taustalla mutta vastuu päätöksen teosta on suuri, joten koenkin pelon sekaisia tunteita siitä opinko ja osaanko sitten kun on aika niitä tehdä.

# data[].attributes.headline
Sosiaalityön vaativuus ja tarvittava osaaminen

# data[].attributes.subject
Sosiaalityön vaativuus ja tarvittava osaaminen

# data[].attributes.body
Sosiaalityöntekijänä toimiessa työntekijä tarvitsee laajan osaamisen, joka perustuu tieteeseen ja teoriaan, elämän tuomaan viisauteen, käytännön tuomaan kokemukseen, tapauskohtaisuuteen, eettiseen osaamiseen ja myös inhimillisyyteen.
Sosiaalityöntekijä voi työskennellä hyvin erilaisissa työympäristöissä ja hyvin erilaisissa tilanteissa olevien ihmisten kanssa lapsista vanhuksiin. Se asettaa työlle valtavan vaatimustason, joka on huomioitu nykyisissä osaamiskriteereissä jo paljon paremmin.
Työ on erittäinvaativaa myös henkisesti, koska ollaan jatkuvasti tekemisissä vaikeiden asioiden ja ongelmallisten tilanteiden kanssa. Liian usein kuuleekin tai näkee, että haetaan työntekijää sijaisuuteen toisen työntekijän jäätyä sairaslomalle uupumuksen tms. takia.
Kuinka näitä tilanteita voitaisiin välttää? Työnantajan tuki, työyhteisön tuki, perheen tuki ja henkilökohtainen elämänhallinta ja harrastukset ovat suuria voimavaroja ja auttavat jaksamaan, mutta olisiko alalle hakeutuville myös valintakokeissa suoritettava jonkinlainen psyykkinen testistö, jolla testattaisiin paineensietokykyä yms. ja toimintaa vaikeissa tilanteissa?
Sosiaalityöntekijän on pystyttävä toimimaan aina heikommassa asemassa olevan ihmisen tukena eettisesti ja inhimillisesti tilanteesta ja omasta tilanteestaan riippumatta

# data[].attributes.headline
Sosiaalityön vaativuus ja tarvittava osaaminen

# data[].attributes.subject
Sosiaalityön vaativuus ja tarvittava osaaminen

# data[].attributes.body
Sosiaalityöntekijänä toimiessa työntekijä tarvitsee laajan osaamisen, joka perustuu tieteeseen ja teoriaan, elämän tuomaan viisauteen, käytännön tuomaan kokemukseen, tapauskohtaisuuteen, eettiseen osaamiseen ja myös inhimillisyyteen.
Sosiaalityöntekijä voi työskennellä hyvin erilaisissa työympäristöissä ja hyvin erilaisissa tilanteissa olevien ihmisten kanssa lapsista vanhuksiin. Se asettaa työlle valtavan vaatimustason, joka on huomioitu nykyisissä osaamiskriteereissä jo paljon paremmin.
Työ on erittäinvaativaa myös henkisesti, koska ollaan jatkuvasti tekemisissä vaikeiden asioiden ja ongelmallisten tilanteiden kanssa. Liian usein kuuleekin tai näkee, että haetaan työntekijää sijaisuuteen toisen työntekijän jäätyä sairaslomalle uupumuksen tms. takia.
Kuinka näitä tilanteita voitaisiin välttää? Työnantajan tuki, työyhteisön tuki, perheen tuki ja henkilökohtainen elämänhallinta ja harrastukset ovat suuria voimavaroja ja auttavat jaksamaan, mutta olisiko alalle hakeutuville myös valintakokeissa suoritettava jonkinlainen psyykkinen testistö, jolla testattaisiin paineensietokykyä yms. ja toimintaa vaikeissa tilanteissa?
Sosiaalityöntekijän on pystyttävä toimimaan aina heikommassa asemassa olevan ihmisen tukena eettisesti ja inhimillisesti tilanteesta ja omasta tilanteestaan riippumatta

# data[].attributes.body
Minulle jäi luennoista erityisesti mieleen sanat ihmisarvo ja ihmisoikeus. Jokaisella ihmisellä on perusoikeudet hyvinvointiin eli kohtuulliseen toimeentuloon, asuntoon, osallisuuteen jne. Olen joskus arkityön tiimellyksessä todennut esim. työparille, että "jonkin äidin lapsihan se on tämänkin". Tuossa tilanteessa olen nähnyt, etteivät asiakkaan oikeudet toteudu, kenties johtuen siitä, että asiakkaan ja työntekijän väillä ei ole luottamusta ja yrittänyt sanoillani tasoittaa asian oikeisiin mittasuhteisiin. Joka tapauksessa olen sanoillani tarkoittanut, että ihmisen taustalla, varallisuudella, ulkonäöllä, elämänkatsomuksella tai muulla ei saa olla vaikutusta siihen miten asiakasta kohdellaan tai miten häntä asiakkaana palvellaan. Hänelläkin on oikeus tulla kohdelluksi tasa-arvoisesti, oikeudenmukaisesti ja yleensäkin hyvinvointioikeuksien mukaisesti tarpeellista palvelua, ohjausta ja apua saaden.

Toinen asia mikä herätti ajatuksia on ammatillinen itsesäätely. On tärkeää tunnistaa omat arvonsa. Mutta miten toimia asiakastilanteissa, että työ on eettisesti pätevää? Mielestäni asiakastilanteissa tulee olla asiakasta kunnioittavat työote, ihan niikuin luennoissakin puhuttiin asiakkaan ja työntekijän keskinäisestä kunnioituksesta ja luottamuksesta. Jokus tie luottamukseen ja kunnioitukseen on kivinen ja vaatii paljon molemmin puolin ja jokus se on sileä. Kunnioituksen ja luottamuksen muodostumiseen vaikuttaa varmasti moni asia, kuten esim. asiakkaan tilanne (pystyykö asiakas avautumaan kenties yksityisestäkin asioista) ja tarve sekä työntekijän empaattisuus. Kutenkin asiakas itse on oman elämänsä asiantuntija ja muuttaja ja sosiaalityöntekijä on siinä avustajan roolissa.

# data[].attributes.body
Sosiaalityön perustana ovat aina eettiset ohjeet. Pohdinkin sitä, että toteutuvatko eettiset periaatteet omassa tai työyhteisöni tavassa työskennellä. Viikoittain tulee esiin tilanteita, joissa joudumme pohtimaan omaa työtapaamme ja sitä, mikä on oikea tapa toimia.  Mielestäni olisi tärkeää, että työyhteisöissä olisi yhteiset toimintatavat eettisten ongelmien käsittelyssä. Keskustelu ja ristiriitatilanteiden yhdessä pohtiminen varmasti vähentäisivät kuormitusta.

# data[].attributes.body
Mielestäni sosiaalityön keskeinen tavoite tiivistyy siihen, että jokaisella on oikeus ihmisarvoon ja sen mukaisen elämään. Tämä oikeus on kaikilla alkuperästä, sosiaaliluokasta tai elämäntilanteesta riippumatta eikä ihmisoikeus ole riippuvainen mistään yhteiskunnallisesta tilanteesta.

Sosiaalityö on ollut merkittävä tekijä nykykäsityksen mukaisen hyvinvointiyhteiskunnan syntymisessä. Sosiaalityöntekijät tekevät valtavan tärkeän työn ns. kentällä sen suhteen, että ihmisarvoinen elämä toteutuisi myös niille yhteiskunnan vähäosaisille joilla ei omat resurssit ja keinot siihen riitä.

Miksi sitten nykyään ollaan kovin kärkkäästi kieltämässä tätä ihmisarvoisen elämän oikeutta esimerkiksi pakolaisilta ja turvapaikanhakijoilta ? Johtuuko se siitä että koetaan oman hyvinvoinnin kärsivän kun sosiaalityön tarve kasvaa ja siihen vaaditaan lisää rahallisia resursseja vai siitä ettei haluta ymmärtää auttamiseen perustuvaa velvollisuutta ?

# data[].attributes.body
Sosiaalityöntekijän ammatillisuus on puntarissa jokaisessa kohtaamisessa asiakkaan kanssa. Ammatillsuutta ohjaa erityisesti eettiset ohjeet, jotka luovat työlle pohjan. Keskeisinä periaatteina työtä ovat ohjaamassa ihmisarvo ja ihmisoikeudet. Meillä länsimaisilla työntekijöillä (/ehkä tulevilla stt:jöillä) on yhteinen arvomaailma ja yhteinen käsitys ihmisoikeuksista ja ihmisarvosta. Mutta entä kun tehdään monikulttuurista sosiaalityötä, kuinka silloin luoda asiakkaiden kanssa yhteinen "kieli" arvojen ja normien julkituonnille ja toteuttamiselle?

Sosiaalityöntekijä toteuttaa työssään hyvinvointieettistä päättely- ja toimintasääntöä toimiessaan ammatillisesti kestävän tarkastelun valossa. Praktinen syllogismi on ajatuksena erittäin selkeä ja teoreettisesti tarkasteltuna hyvin toimivalta kuulostava. Minua kuitenkin mietityttää, missä tilanteissa on aika antaa sijaa joustolle, stt:n omalle päättelylle, kenties empatialle/myötätunnolle? Toimiiko praktinen syllogismi uran alussa, kun kokemus ja tieto eivät ole vielä muokanneet stt:ää herkäksi ihmisen ongelmien ja ihmisyyden asiantuntijaksi? Toivoisin, että stt:llä olisi taito kohdata IHMINEN kokonaisuutena, ja että ammatillisuus koostuisi myös asiakasta holistisesti ajateltuna, ei vain johonkin toimintasääntöön "ahdettuna".

Sosiaalityöntekijän ammatillisuuteen kuuluu etiikan lisäksi olennaisesti tietoperustan vahva hallinta. Teoria ja tieto asiakkaiden ongelmien syntymekanismeista, hallinnasta ja selättämisestä vaatii laajaa tietotaitoa. Jotta stt pystyy siis työskentelemään parhaalla mahdollisella tavalla asiakkaan hyväksi, on ammattitaidon käsitettävä laaja kirjo niin teoria- kuin menetelmätietoa, sekä hallittava ammattieettinen työskentelytapa. Lisäksi on pystyttävä oman toiminnan, arvojen ja normien analysointiin. Kuulostaa vaativalta. Pystyykö tähän jokainen stt?

# data[].attributes.body
Minulle päällimmäiseksi ajatukseksi luennoista jäi se, että sosiaalityöllä tavoitellaan hyvinvointia. Hyvinvointia on aineellista, sosiaalista ja henkistä. Työnkohteena puolestaan ovat vuorovaikutustilanteet ihmisen ja hänen ympäristönsä välillä. Sosiaalityön väline on puolestaan tieto ja perustana ihmisarvo, etiikka sekä ihmisoikeudet. Niemelä eritteli luennoissaan eri tasot (makro, meso ja mikro) ja mietinkin kuinka hyvin esimerkiksi hyvinvointiajattelu näkyy lainsäädännössä? Välillä tuntuu, että lainsäätäjät lisäävät toimillaan ihmisten ahdinkoa ja eriarvoisuutta. Sosiaalityöllä onkin tärkeä tehtävä tuottaa tietoa myös valtakunnan tasolla ja saada sitä esille niin, että päättäjämme ymmärtäisivät esimerkiksi päivähoitomaksumuutoksen vaikutukset perheiden taloudelliseen tilanteeseen.

# data[].attributes.body
Sosiaalityön tavoite on hyvinvoinnin lisääminen. Luennoista jäi erityisesti mieleeni se, että jokaisella ihmisellä on samanlaiset hyvinvointia koskevat perustarpeet. Omassa työssäni kohtaamani rasismi on pistänyt minut ajattelemaan monesti sitä, miten tietämättömyys asioista voi luoda pelkoa, mutta ennen kaikkea vääristyneitä käsityksiä siitä, mitä hädässä oleva ihminen tarvitsee.

Hyvinvoinnin lähtökohtana voi olla vuorovaikutus ihmisen kanssa, jolla on aikaa sinua varten. Ei kaikki läheisensä, kotinsa, terveytensä, fyysisen koskemattomuutensa ja oman arvontuntonsa menettänyt turvapaikanhakija ole välttämättä ensisijaisesti tullut elämään suomalaisen yhteiskunnan rahoilla tai viemään toisten tyttöystäviä ja vaimoja.

Hänen hyvinvointinsa ja elämisen arvoisen elämän aloittaminen lähtee useimmiten inhimillisestä kohtaamisesta. Siitä mikä on sosiaalityön perustana eli ihmisarvon ja -oikeuksien  kunnioittaminen ja eettinen työskentely.

# data[].attributes.body
Sosiaalityön tulee olla korkeatasoista. Tämän päivän niukkojen resurssien, tehokkuuden vaatimuksen ja hyvinvoinnin erojen suurenemisen maailmassa se voikin olla haastava vaatimus. Sosiaalityöntekijän virkavastuu ja riittävän hyvän työn tekeminen ovat asioita, joita jokainen sosiaalityöntekijä pohtii. Asiakkaan tilanteeseen pitäisi olla riittävästi aikaa perehtyä, että voidaan tehdä oikeita ja oikeudenmukaisia ratkaisuja, mutta se ei aina ole välttämättä mahdollista työn järjestämisen osalta. Sosiaalityöntekijän vastuu ja vastuullisuus huonompiosaisten puolien pitäjänä on todella vahva ja arvokas lähtökohta tasokkaan sosiaalityön tekemiselle.

# data[].attributes.body
Sosiaalihuoltolaissa korostetaan asiakkaan etua. Asiakkaan etu voi olla ristiriidassa hänen omien toiveidensa kanssa, mikä asettaa sosiaalityöntekijän vaikeiden tilanteiden äärelle. Lastensuojelutilanteissa lapsen etu voi olla erottaminen vanhemmista, jolloin työ ei todellakaan suju hyvässä yhteistyössä ja mukavalla mielellä. Sosiaalityöntekijältä vaaditaan vahvaa ammatillista osaamista ja arvopohjaa. Omat arvot eivät voi olla ristiriidassa työssä vaadittavien arvojen kanssa. Työssä jaksamisen ja oman ammatillisen kehittymisen takia arvokeskustelu olisi syytä pitää osana työtä.

# data[].attributes.headline
Sosiaalityö eettisenä ammattina luentotallennetta kuunnellessani pohdin arvojen ristiriitaa sosiaalityöntekijän työssä. Sosiaalityön tulisi olla oikeudenmukaisuustyötä, heikompien puolustamista sekä sosiaalisten oikeuksien puolustamista. Kuinka usein sosiaalityöntekijän omat arvot ja ajatus tehdä hyvää asiakkaalle ovat ristipaineessa esimerkiksi työnantajan asettamien säästöpaineiden ja  ylhäältä tulevien poliittisten linjausten kanssa. Vaikka näkisit tarpeen jollekkin palvelulle ei sinulla ole välttämättä mahdollista sitä tarjota vähäisten resurssien vuoksi. Vaikeita tilanteita arkisessa työssä varmasti. Monessa kohtaa mietin myös kuinka paljon yhteiskunta omilla toimillaan tuottaa huono-osaisuutta ja erittelee ihmisiä. Ollaanko sosiaalityöntekijöinä taistelemassa tuulimyllyjä vastaan...

# data[].attributes.subject
Sosiaalityö eettisenä ammattina luentotallennetta kuunnellessani pohdin arvojen ristiriitaa sosiaalityöntekijän työssä. Sosiaalityön tulisi olla oikeudenmukaisuustyötä, heikompien puolustamista sekä sosiaalisten oikeuksien puolustamista. Kuinka usein sosiaalityöntekijän omat arvot ja ajatus tehdä hyvää asiakkaalle ovat ristipaineessa esimerkiksi työnantajan asettamien säästöpaineiden ja  ylhäältä tulevien poliittisten linjausten kanssa. Vaikka näkisit tarpeen jollekkin palvelulle ei sinulla ole välttämättä mahdollista sitä tarjota vähäisten resurssien vuoksi. Vaikeita tilanteita arkisessa työssä varmasti. Monessa kohtaa mietin myös kuinka paljon yhteiskunta omilla toimillaan tuottaa huono-osaisuutta ja erittelee ihmisiä. Ollaanko sosiaalityöntekijöinä taistelemassa tuulimyllyjä vastaan...

# data[].attributes.body
Mietityttää tilanteet, joissa esimerkiksi taloudelliset resurssit loppuvat kunnalta. Laissa määrätään, että asiat on tehtävä tietyllä tavalla. On kuitenkin olemassa vain tietty määrä rahaa. Kun se loppuu, loppuu toiminta. Ja autettava on, koska laki niin määrää. Rangaistaanko silloin kuntaa, jolta rahat on loppu? Miten rangaistaan käytännössä? Sakko? Auttaako se kuntaa, kun rahat on muutenkin lopussa? Jos se on sakko, onko se riittävä kannustin tilanteen korjaamiseen jatkossa? Ja miten käy autettavien? Otetaanko velkaa heidän auttamisekseen vai miten tilanteet hoidetaan?
Lakeja on oltava, jotta toiminnalla on puitteet. Sitä pohdinkin, ovatko ne vain hienoja ohjeita, joita noudatetaan JOS pystytään? Ja ohitetaan, kun tilanne niin vaatii? Ja nykyään tuntuu olevan enemmän sääntö, kuin  poikkeus että aika ja raha on kortilla...

# data[].attributes.body
Mielestäni sosiaalityöntekijänä työskentelemisen edellytyksenä on, että hänen omat persoonalliset ominaisuudet, arvot sekä periaatteet eivät ole ristiriidassa. Mielestäni persoonallisena ominaisuutena on hyödyllistä, jos sosiaalityöntekijällä on rohkeutta, uskallusta sekä oikeudenmukaisuutta olla asiakkaan tukena erilaisissa tilanteissa. Eettisen työskentelyn sekä työntekijän oman työssä jaksamisen kannalta sosiaalityöntekijän arvomaailma ja periaatteet eivät voi olla ristiriidassa suhteessa tehtävään  työhön. Keskeneräisyyttä ja ristiriitaisuutta on hyvä osata sietää.

# data[].attributes.headline
Joku kirjoitti saaneensa kummastelua osakseen, kun on lähtenyt opiskelemaan sosiaalityötä. Saman suuntaisia kokemuksia on myös itselläni. Tuskin sosiaalialalle palkan perässä lähdetään. Ainakin itselläni alalle ajoi sisäinen palo päästä auttamaan heikomassa asemassa olevia.

# data[].attributes.subject
Joku kirjoitti saaneensa kummastelua osakseen, kun on lähtenyt opiskelemaan sosiaalityötä. Saman suuntaisia kokemuksia on myös itselläni. Tuskin sosiaalialalle palkan perässä lähdetään. Ainakin itselläni alalle ajoi sisäinen palo päästä auttamaan heikomassa asemassa olevia.

# data[].attributes.body
3 § Tässä laissa tarkoitetaan:

1) sosiaalipalveluilla kunnallisia sosiaalipalveluja ja niihin sisältyviä tukipalveluja sekä muita toimia, joilla sosiaalihuollon ammatillinen henkilöstö edistää ja ylläpitää yksilön, perheen ja yhteisön toimintakykyä, sosiaalista hyvinvointia, turvallisuutta ja osallisuutta;

2) asiakkaalla sosiaalihuoltoa hakevaa tai käyttävää taikka tahdostaan riippumatta sen kohteena olevaa henkilöä;

3) erityistä tukea tarvitsevalla henkilöllä ja asiakkaalla henkilöä, jolla on erityisiä vaikeuksia hakea ja saada tarvitsemiaan sosiaali- ja terveyspalveluja kognitiivisen tai psyykkisen vamman tai sairauden, päihteiden ongelmakäytön, usean yhtäaikaisen tuen tarpeen tai muun vastaavan syyn vuoksi ja jonka tuen tarve ei liity korkeaan ikään siten kuin ikääntyneen väestön toimintakyvyn tukemisesta sekä iäkkäiden sosiaali- ja terveyspalveluista annetun lain (980/2012), jäljempänä vanhuspalvelulaki, 3 §:ssä säädetään;

4) lapsella alle 18-vuotiasta henkilöä;

5) nuorella 18—24-vuotiasta henkilöä;

6) erityistä tukea tarvitsevalla lapsella lasta, jonka kasvuolosuhteet vaarantavat tai eivät turvaa lapsen terveyttä tai kehitystä tai joka itse käyttäytymisellään vaarantaa terveyttään tai kehitystään tai joka on erityisen tuen tarpeessa 3 kohdassa mainituista syistä.

Miksi noita määritelmiä lähtee aukikirjoittamaan, kun ne on lakiin selkeästi kirjoitettu.

# data[].attributes.body
Tällä hetkellä puhutaan paljon sosiaalityön kuormittavuudesta. Asiakas määrät ovat suuria sosiaalityöntekijöihin nähden. Varsinkin lastensuojelussa resurssit eivät ole riittäviä, tuleekohan tähän asiaan muutosta lähivuosina?

# data[].attributes.body
Itseäni sosiaalityössä kiinnostaa muiden auttaminen ja omat vaikutusmahdollisuudet siihen, onko henkilöllä vielä mahdollisuus hyvään elämään. Olen erityisen kiinnostunut mielenterveys- ja päihdetyöstä ja tätä hyvin usein ihmetellään. Miksi haluat auttaa alkoholistia? Eikö jokin muu puoli olisi helpompi? Oletko ihan hullu, alkoholistit ja huumeidenkäyttäjät ovat vaarallisia! Itse en lähde hakemaan helppoa työtä, vaan haluan nähdä tilanteita, jossa olen pystynyt nostamaan henkilön suosta, eli auttamaan mahdottomasta vielä hyvään loppu elämään. Haluaisin myös osaltani päästä vaikuttamaan sellaisten ihmisten alkoholismiin, jotka ovat ihan tavallisia työsskäyviä perheellisiä ihmisiä. Itse olen aiemmassa työssäni joutunut seuraamaan ja siinä ohessa myös itse kärsimään kollegan alkoholiongelmasta, jota niin esimiehet kuin asiakkaatkin pyrkivät peittelemään. Tilanne oli monin tavoin hankala, johon oli myös ristiriiitaisten mielipiteiden takia vaikea puuttua. Tämä alavalinta ei varmastikaan ole helpoin, mutta varmasti monella tavoin erittäin palkitseva.

# data[].attributes.headline
Eettisyys, asiakkaan ja heikompien puolella oleminen ja syrjivien rakenteiden vastutaminen ovat olennainen osa sosiaalityöntekijän työtä, Kun tehdään rakenteellista sosiaalityötä, nämä periaatteet on todennäköisesti helpompi muistaa ja pitää toiminnan lähtökohtina, mutta miten silloin, kun  tehdään asiakastyötä? Työssä on kuitenkin noudatettava vallitsevaa lainsäädäntöä ja palvelujärjestelmää (joskin omaa harkintaa voi jonkin verran käyttää). Lisäksi tulee kunnioittaa asiakkaan itsemääräämisoikeutta. Tämä voi varmasti tuottaa vaikeita ja ristiriitaisia tilanteita.  

# data[].attributes.subject
Eettisyys, asiakkaan ja heikompien puolella oleminen ja syrjivien rakenteiden vastutaminen ovat olennainen osa sosiaalityöntekijän työtä, Kun tehdään rakenteellista sosiaalityötä, nämä periaatteet on todennäköisesti helpompi muistaa ja pitää toiminnan lähtökohtina, mutta miten silloin, kun  tehdään asiakastyötä? Työssä on kuitenkin noudatettava vallitsevaa lainsäädäntöä ja palvelujärjestelmää (joskin omaa harkintaa voi jonkin verran käyttää). Lisäksi tulee kunnioittaa asiakkaan itsemääräämisoikeutta. Tämä voi varmasti tuottaa vaikeita ja ristiriitaisia tilanteita.  

# data[].attributes.body
Sosiaalityöntekijänä täytyy myös olla kriittinen yhteiskunnallisia epäkohtia kohtaan ja pyrkiä vaikuttamaan niihin. Myös omaa työnantajaa kohtaan täytyy voida olla kriittinen ja uskaltaa rohkeasti asettua aina asiakkaan puolelle. Tämä tuo oman haastavan ulottuvuutensa sosiaalityöntekijänä työskentelyyn, eikä ristiriitatilanteisiin varmasti ole aina yksikertaisia ratkaisuja. Mietityttää miten hyvin tämä kriittisyys toteutuu käytännössä sosiaalityöntekijän työssä.

# data[].attributes.body
Sosiaalityön kohteena ovat vuorovaikutustilanteet ihmisen ja yhteiskunnan välillä. Kohteena ei ole ihminen eikä yhteiskunta. Ajattelin juurikin näin, että työ kohdistuu ihmisiin ja yhteiskuntaan. Uusi ja hyvä näkökulma siis!

# data[].attributes.body
Olen saanut paljon kummasteluja siitä, miksi ihmeessä haluan opiskella sosiaalityötä. Ala ei ole haluttu eikä usein edes arvostettu. Niemelän mukaan sosiaalityön tutkimusta voisi kutsua sosiaalitieteeksi ja sillä olisi merkittävä asema tieteiden joukossa sekä kenttätyössä ylimpänä sosiaalialan professiona. Onko näin? Millainen asema sosiaalityön tutkimuksella on tiedekentällä?

# data[].attributes.headline
Tiedon ja empatian yhdistelmä on keskeinen sosiaalityössä (Pauli Niemelä.) Onko kyky empatiaan mahdollista kadottaa ja tulla välinpitämättömäksi? Kirjailija Rosa Liksom kertoi olleensa todella järkyttynyt kun romanipakolaiset saapuivat Suomeen, kaksi viikkoa sen jälkeen asia ei häirinnyt häntä lainkaan. Ihminen tottuu nopeasti. 

# data[].attributes.subject
Tiedon ja empatian yhdistelmä on keskeinen sosiaalityössä (Pauli Niemelä.) Onko kyky empatiaan mahdollista kadottaa ja tulla välinpitämättömäksi? Kirjailija Rosa Liksom kertoi olleensa todella järkyttynyt kun romanipakolaiset saapuivat Suomeen, kaksi viikkoa sen jälkeen asia ei häirinnyt häntä lainkaan. Ihminen tottuu nopeasti. 

# data[].attributes.body
Sosiaalityöntekijänä tarvitsen tiedostamiskykyä, jotta tekemäni työ olisi  mahdollisimman arvovapaata. Oman arvomaailman, eetoksen ja uskomussysteemien hylkääminen vaatii kurinalaista mieltä ja aitoa kiinnostusta asiakkaan tilannetta kohtaan.

# data[].attributes.body
Omassa monikulttuurisessa työssäni olen joutunut kohtaamaan sukupuolten välistä eriarvoisuutta ja uskontojen tuomaa kitkaa.  Usein joutuu tekemään paljonkin työtä oman- ja  asiakkaan kulttuuriperimän erojen sanoittamisessa ja yhteisymmärryksen löytämisessä. Esimerkiksi ihmisten välisen tasa-arvon ja yksilön oikeuksien sanoittaminen on välillä hyvinkin sensitiivistä työotetta vaativaa. Jos asiakkaille on pienestä pitäen kerrottu eri uskontokuntaan kuuluvan olevan automaattisesti paha, on tällaisen "selkärankatiedon" poisoppiminen kovan työn takana. Heille kun uskonnonvapaus on käytännössä aivan hebreaa.

# data[].attributes.headline
Kiinnitin huomiota erityisesti sosiaalityön etiikkaan, sillä se on erottamaton osa sosiaalityötä. Haluaisin kuulla kokemuksia sellaisista tilanteista sosiaalityön käytännössä, jotka ovat eettisesti olleet jollain tapaa ristiriitaisia. Miten nämä tilanteet on ratkaistu? Löytyykö muilta opiskelijoita tämän tyyppisiä kokemuksia?

# data[].attributes.subject
Kiinnitin huomiota erityisesti sosiaalityön etiikkaan, sillä se on erottamaton osa sosiaalityötä. Haluaisin kuulla kokemuksia sellaisista tilanteista sosiaalityön käytännössä, jotka ovat eettisesti olleet jollain tapaa ristiriitaisia. Miten nämä tilanteet on ratkaistu? Löytyykö muilta opiskelijoita tämän tyyppisiä kokemuksia?

# data[].attributes.body
Eettisesti oikein toimiminen on yksi sosiaalityön peruspilareista. Omalla työpaikallani lastensuojeluyksikössä eettinen tasapainottelu on välillä haastavaa. Työssä joutuu jatkuvasti valitsemaan kahden huonon vaihtoehdon väliltä. Esimerkiksi paljon ohjaajan aikaa vaativa lapsi varastaa kaupasta ja ohjaajaa tarvitaan paikalle. Tämä tarkoittaa sitä, että kauan odotettu elokuvailta toisen lapsen kanssa siirtyy jo kolmatta kertaa. Voiko varastelevan lapsen antaa odottaa ohjaajaa vai onko elokuvailta peruttava ja tuotettava tälle "näkymättömämmälle" lapselle jälleen pettymys? Ihanteellinen tilanne olisi, että varastelevan lapsen luo voisi lähettää toisen työntekijän, mutta aina se ei ole mahdollista. Miten teen päätöksen vaihtoehdosta, joka on "pienempi" paha?