# data[].attributes.headline
Але юристом він не став, короткий час по смерті батька (1640—1642 роки) він займався ремеслом сім'ї, але зрештою кинув це і обрав професію актора. У 1643 році Мольєр очолив «Блискучий театр» (фр. Illustre Théâtre). Уявляючи себе трагічним актором, Мольєр грав ролі героїв (саме тут він прийняв свій псевдонім «Мольєр»).

# data[].attributes.subject
Але юристом він не став, короткий час по смерті батька (1640—1642 роки) він займався ремеслом сім'ї, але зрештою кинув це і обрав професію актора. У 1643 році Мольєр очолив «Блискучий театр» (фр. Illustre Théâtre). Уявляючи себе трагічним актором, Мольєр грав ролі героїв (саме тут він прийняв свій псевдонім «Мольєр»).

# data[].attributes.headline
Сам Мольєр був людиною далеко не бідною, отримував щорічну пенсію в 1500 ліврів від короля. Але до грошей ставився легко, з задоволенням витрачав їх. Витрачав не тільки на себе, допомагав нужденним, відгукувалися про нього, як про людину добру, великодушну.

# data[].attributes.subject
Сам Мольєр був людиною далеко не бідною, отримував щорічну пенсію в 1500 ліврів від короля. Але до грошей ставився легко, з задоволенням витрачав їх. Витрачав не тільки на себе, допомагав нужденним, відгукувалися про нього, як про людину добру, великодушну.

# data[].attributes.headline
Мольєра виховували в тодішній єзуїтській школі Клермонського колежу, де він ґрунтовно вивчив латину, так що вільно читав в оригіналі римських авторів і навіть, за переказами, переклав французькою мовою філософську поему Тіта Лукреція Кара «Про природу речей» (переклад загублений). Після закінчення школи (1639) Мольєр витримав в Орлеані іспит на звання ліцензіата.

# data[].attributes.subject
Мольєра виховували в тодішній єзуїтській школі Клермонського колежу, де він ґрунтовно вивчив латину, так що вільно читав в оригіналі римських авторів і навіть, за переказами, переклав французькою мовою філософську поему Тіта Лукреція Кара «Про природу речей» (переклад загублений). Після закінчення школи (1639) Мольєр витримав в Орлеані іспит на звання ліцензіата.

# data[].attributes.headline
Жан Батист Поклен по

# data[].attributes.body
Жан Батист Поклен походив із старовинної буржуазної сім'ї, що протягом декількох століть займалася ремеслом шпалерників-драпірувальників та декораторів. Батько Мольєра, Жан Поклен, був успішним купцем, який торгував шпалерами і займався декором, при цьому він був придворним шпалерником Людовіка XIII. А от дядько Мольєра — Мішель Maзуель, був музикантом, створював музику длябалетів, у 1654 році його призначили керівником Королівського оркестру з двадцяти чотирьох скрипок. У Жана-Батиста було ще три брати та двоє сестер, що померли в дитинстві. Коли йому було 10 років померла мати. Його батько одружився вдруге, але помер 1636 року.

# data[].attributes.headline
● Мольєр був знаменитий своїми фарсами , які він давав після закінчення трагедіх;

# data[].attributes.subject
● Мольєр був знаменитий своїми фарсами , які він давав після закінчення трагедіх;

# data[].attributes.headline
● Жану-Батисту доводилося сидіти в тюрмі, за борги його театру, після того як він обанкротився;

# data[].attributes.subject
● Жану-Батисту доводилося сидіти в тюрмі, за борги його театру, після того як він обанкротився;

# data[].attributes.headline
Цікаві факти про Мольєра:

# data[].attributes.subject
Цікаві факти про Мольєра:

# data[].attributes.headline
На його могилу дружина поклала кам'яну плиту і наказала привезти на кладовище сто в'язанок хмизу, щоб бездомні мали можливість зігріватися холодними ночами. Першої ж суворої зими на цій плиті розпалили величезне багаття, і незабаром вона тріснула. Час не зберіг її, і коли через 119 років, у період Великої революції, тіло драматурга намагалися перенести до мавзолею, ніхто не міг з точністю вказати місце його поховання. Хоча чиїсь залишки вирили й перенесли до мавзолею, ніхто не береться стверджувати, що це залишки Мольєра. Такою виявилася примха історії та його величності Часу.

# data[].attributes.subject
На його могилу дружина поклала кам'яну плиту і наказала привезти на кладовище сто в'язанок хмизу, щоб бездомні мали можливість зігріватися холодними ночами. Першої ж суворої зими на цій плиті розпалили величезне багаття, і незабаром вона тріснула. Час не зберіг її, і коли через 119 років, у період Великої революції, тіло драматурга намагалися перенести до мавзолею, ніхто не міг з точністю вказати місце його поховання. Хоча чиїсь залишки вирили й перенесли до мавзолею, ніхто не береться стверджувати, що це залишки Мольєра. Такою виявилася примха історії та його величності Часу.

# data[].attributes.headline
Magnum opus:	«Міщанин-шляхтич» «Тартюф»              «Дон Жуан, або Кам'яний гість» «Мізантроп» 

# data[].attributes.subject
Magnum opus:	«Міщанин-шляхтич» «Тартюф»              «Дон Жуан, або Кам'яний гість» «Мізантроп» 

# data[].attributes.headline
Alma mater: Ліцей Людовика Великого і Старий університет Орлеана

# data[].attributes.subject
Alma mater: Ліцей Людовика Великого і Старий університет Орлеана

# data[].attributes.headline
Місце смерті:	Париж

# data[].attributes.subject
Місце смерті:	Париж

# data[].attributes.headline
Дата смерті:	17 лютого 1673 (51 рік)

# data[].attributes.subject
Дата смерті:	17 лютого 1673 (51 рік)

# data[].attributes.headline
Місце народження:	Париж

# data[].attributes.subject
Місце народження:	Париж

# data[].attributes.headline
Дата народження:	15 січня 1622

# data[].attributes.subject
Дата народження:	15 січня 1622

# data[].attributes.headline
Жан Батист Поклен

# data[].attributes.subject
Жан Батист Поклен

# data[].attributes.body
Мольєр. Портрет (П'єр Міньяр, 1658)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Валентин Кошелевський

# data[].attributes.attachment_link.title
Мольєр, Жан Батіст Поклен