# data[].attributes.body
He agafat aquesta part de la pel·lícula "The Wolf of Wall Street", perquè crec que aquesta escena en la qual l'home està venent accions pel telèfon és l'economia en si.

# data[].attributes.attachment_link.title
Venta por Teléfono The Wolf of Wall Street   Lobo de Wallstreet Español Latino

# data[].attributes.body
Aquesta notícia ens parla de les necessitats tangibles en qüestions d'aliments.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El govern planteja tancar bars i restaurants i que només serveixin menjar per endur-se

El Procicat debatrà aquest dimecres la mesura, que encara no ha comunicat al sector de la restauració

Laura Galan / Bernat Rexach

L'increment desfermat de la incidència de la Covid a Catalunya no para de créixer. Al juny estava en zona verda, però va ser acabar amb les mesures de confinament que el nombre de contagis i, per tant, la propagació del risc de brot va tornar a pujar.

Catalunya ha estat gairebé tres mesos estancada en zona de risc alt, al voltant dels 200 punts, però sense moure'ns gaire d'aquí, amb alts i baixos.

Aquests últims 15 dies, però, s'ha disparat, i ja arriba als 338 punts. I és partir de 100 punts que es considera que ja s'han d'adoptar mesures restrictives perquè es perd el control de l'epidèmia.

És per això que Salut ha anunciat mesures contundents. No les ha especificat, però apunten a bars i restaurants. Planteja tancar bars i restaurants i que només serveixin comandes per emportar-se. El Procicat debatrà aquest dimecres la mesura, que encara no ha comunicat al sector de la restauració.

Es tracta d'un sector molt tocat, que a molts llocs, com Barcelona i l'àrea metropolitana, sobreviu, amb restriccions del 50% de l'aforament, dins i fora, i límits horaris, que aniran a més.

La investigadora grup Biologia Computacional i Sistemes Complexos de la UPC, Clara Prats, opina que la mobilitat i la interacció social s'hauria d'acostar "a la que vam tenir durant la fase 1 del confinament".

Però el sector de la restauració ja ha reaccionat a "una nova reducció de l'horari en el bars i restaurants" abans de saber-se que es planteja tancar-los durant quinze dies. El Gremi de Barcelona ha assegurat que aquest dimarts la Generalitat havia convocat els gremis i les federacions a una reunió que s'ha acabat ajornant per dimecres.

Defensa que ja treballen de forma parcialment limitada des de mitjans de juliol amb restriccions d'aforament i horàries. El director de l'entitat, Roger Pallarols, és contundent: "Els restauradors entendríem les restriccions si estiguessin contribuint a disminuir el nombre de contagis. Però no és així, la xifra no fa més que pujar." I opina que la Generalitat "ha de canviar d'estratègia i buscar els veritables focus de contagi en altres espais de socialització".

Per Pallarols, "estigmatitzar la restauració no funciona, ni en termes epidemiològics ni tampoc a nivell econòmic: aquest treballar a mig gas és agònic".

La patronal recorrerà el tancament a la justícia, en cas d'aprovar-se

En el mateix sentit s'ha posicionat la Federació Catalana d'Associacions d'Activitats de Restauració i Musicals (Fecasarm), que ha anat un pas més enllà i assegura que recorrerà la mesura al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC), en cas d'aprovar-se aquest dimecres al Procicat.

L'organització ha considerat " insòlit i desproporcionat" tancar bars i restaurants. En cas que acabi tirant endavant, sol·licitarà al TSJC mesures cautelaríssimes com la suspensió de la vigència de la resolució en considerar-la "desproporcionada i arbitrària".

La Fecasarm ha apuntat que des que es va limitar l'horari de bars i restaurants el 17 d'agost, els contagis no han baixat "sinó que més aviat han augmentat" i per això veu més que demostrada "la ineficiència de la mesura".

La patronal ha recordat que ja va recórrer mesures anteriors que limitaven l'activitat als locals de restauració i que els tribunals els van donar la raó suspenent la limitació horària a salons de joc, casinos i bingos, així com a bars, restaurants i bars musicals de 63 localitats.

Increment constant dels contagis

El cert és que les xifres de contagis no paren d'augmentar. En només una setmana, Catalunya ha passat d'una mitjana de 1.000 nous contagis diaris, a 1.600. I els ingressos hospitalaris pugen a poc a poc. Ho corrobora Antoni Trilla, cap d'Epidemiologia de l'Hospital Clínic de Barcelona, que es mostra preocupat: "Ja hem obert una segona unitat de cures intensives per atendre malalts amb Covid."

Ja fa temps que els experts parlen de segona onada, però mai havien advertit, amb la contundència amb què ho fan ara, que la tenim plenament a sobre. Clara Prats es mostra sorpresa per les xifres de tot Europa.

"L'explosió és brutal a tot arreu. I això, de fet, és el punt que em fa dubtar una mica de si aconseguirem frenar-ho realment. Estem en un context de creixement generalitzat."

El secretari general de Salut, Marc Ramentol, constata que l'augment s'ha precipitat l'última setmana quan "tots els indicadors epidèmics mostren una clara tendència a l'alça". I sentencia que "és el moment de fer un pas més".

Un pas més que s'anunciarà demà al migdia. El vicepresident amb funcions de president, Pere Aragonès, en donarà els detalls en una conferència de premsa.

De moment, les universitats suspendran les classes presencials a partir de dijous, 15 d'octubre. Ho han consensuat les dotze universitats catalanes amb el govern amb l'objectiu de contribuir a contenir els contagis de coronavirus a Catalunya.

La Unió de Federacions Esportives Catalanes (UFEC) també ha anunciat que totes les competicions esportives d'àmbit català, federades, escolars o privades, quedaran ajornades durant dos caps de setmana per ajudar a contenir els brots de coronavirus. Sí que es continuaran fent, per ara, els entrenaments, aplicant-hi mesures de seguretat.

Les noves mesures portaran recomanacions i obligacions, però no preveuen, per ara, cap confinament perimetral.

# data[].attributes.attachment_link.title
El govern planteja tancar bars i restaurants i que només serveixin menjar per endur-se

# data[].attributes.attachment_link.description
El govern planteja tancar bars i restaurants i que només serveixin menjar per endur-se El Procicat debatrà aquest dimecres la mesura, que encara no ha comunicat al sector de la restauració Laura Galan / Bernat Rexach L'increment desfermat de la incidència de la Covid a Catalunya no para de créixer.

# data[].attributes.body
Aquesta notícia ens diu que els professionals dels serveis socials del Raval de Barcelona han llançat un SOS a l'ajuntament, en una carta per demanar reforços de centres de d'altres barris per enfrontar la crisi derivada del coronavírus.
Aquesta notícia parla del servei social, i per això crec que parla de les necessitats intangibles.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Els professionals dels serveis socials del Raval de Barcelona han llançat un SOS a l'Ajuntament. En una carta del 26 de maig demanen reforços de centres d'altres barris per afrontar la crisi social derivada del coronavirus. Alerten, "per experiència", que les situacions urgents ateses durant el confinament "es perpetuaran per la situació de màxima precarietat" dels veïns. Mentrestant, on no ha arribat l'administració han funcionat les xarxes veïnals i comunitàries d'un barri on la pandèmia ha impactat especialment en les famílies que viuen de l'economia submergida.

Els treballadors dels centres del Raval Sud i Nord -que rebutgen parlar i es remeten a la carta- demanen "mesures correctores per pal·liar la desigualtat en la distribució de càrregues a la ciutat", perquè sigui "el més equitativa possible, tant per als professionals com per al servei que presten als veïns". "No incrementar ràtios de professionals als barris més afectats per la crisi suposa no poder assumir per igual l'atenció que reben els veïns", diuen. Les instruccions del servei, lamenten, "pretenen ser homogènies sense tenir en compte l'impacte de la crisi a cada barri".

Assenyalen que a Ciutat Vella s'han atès durant la pandèmia sis vegades més usuaris que a Sarrià-Sant Gervasi. Una sobrecàrrega que se suma "a les mancances dels sistemes de protecció, seguretat social i ocupació a l'hora de donar respostes urgents" en un barri amb indicadors socioeconòmics de gran complexitat. Preguntat ahir per la carta, l'Ajuntament no va respondre.

En paral·lel a la feina d'aquests professionals han estat actives xarxes comunitàries (religioses, per origen, familiars o de determinats col·lectius, com les treballadores sexuals) i veïnals d'un barri que encadena lluites (com la del CAP Raval) que han teixit xarxes que ara han resultat útils. Veïns agrupats en plataformes com Raval Rebel, Vecines en Red, la Xarxa de Suport Mutu o el Sindicat de Llogaters.

"Sense això el barri hagués esclatat. La gent ha vist que l'Administració ha funcionat com ha funcionat i tothom ha hagut d'improvisar en el sentit més ampli, i ha cobert les incompetències", entén Iñaki García, d'El Lokal, la llibreria i associació cultural que és un punt de trobada i termòmetre del barri. I lamenta que en aquest context "les treballadores dels serveis socials pateixen la pressió dels usuaris i la institucional".

García creu que "aquesta crisi és pitjor que la del 2008, afecta més població; el 2008 l'economia submergida va seguir funcionant igual, ara l'aturada de tres mesos ha provocat que qui tenia un matalàs s'ha quedat sense. Però al final les dues crisis són símptoma que el mite de Barcelona s'aguanta pels pèls", diu. I alerta que al mateix carrer d'El Lokal, durant la crisi han tancat tres negocis veterans: la pizzeria L'Àvia, la tintoreria i un obrador d'embotits.

Des de Raval Rebel, Anna Moreno explica que atenen "sense demanar el carnet de pobre" ni els itineraris i qüestionaris amb els quals treballen els serveis socials. Tiphaine Leurent, de Vecines en Red, admet que l'administració ja estava desbordada per una població empobrida des del 2008, però retreu "la falta de previsió, perquè saben quina és la realitat del barri", i que les ajudes siguin "pedaços que es van sumant amb un criteri que no coneixem". Ara, per exemple, vaticinen que amb els jutjats altre cop operatius hi haurà una onada de desnonaments.

Aquestes dues plataformes van començar "repartint menjar per parar el cop", i ara, a més, sumen atenció sanitària i de salut mental, han construït una xarxa de joves que han fet classes i han fet de cangurs per a famílies on els adults havien de sortir a treballar. Treuen el menjar del banc d'aliments, donacions de supermercats i particulars, fleques... i tenen una caixa de resistència per comprar menjar fresc o bolquers. Entre els usuaris, migrants que treballaven en la neteja, cuidadores, cuiners, persones grans de la ciutat o veïns "que encadenaven feines en negre, en obres o mudances".

Al barri tothom assenyala que aquesta crisi no ha fet més que "aflorar problemes que el Raval arrossegava, de desigualtats i precarietat", en paraules de Mònica Garrigó, de la Xarxa de Suport Mutu. "Molta gent s'ha quedat sense ingressos, perquè vivia de l'economia submergida", lamenta i no augura res de bo: "Hi ha poca perspectiva de recuperació, i el model econòmic no ajuda". Garrigó celebra que les plataformes veïnals "no només estan apagant focs, que també, sinó que estan creant una xarxa de solidaritat col·lectiva per combatre la crisi".

# data[].attributes.attachment_link.title
SOS dels serveis socials del Raval per afrontar les seqüeles de la covid

# data[].attributes.attachment_link.description
Els professionals dels serveis socials del Raval de Barcelona han llançat un SOS a l'Ajuntament. En una carta del 26 de maig demanen reforços de centres d'altres barris per afrontar la crisi social derivada del coronavirus. Alerten, "per experiència", que les situacions urgents ateses durant el confinament "es perpetuaran per la situació de màxima precarietat" dels veïns.

# data[].attributes.body
Aquesta pel·lícula ens mostra com viuen les personas amb els recursos que tenen, en els barris més pobres d'Estats Units.

# data[].attributes.attachment_link.title
Los Miserables 1978 Película Completa en Español

# data[].attributes.body
Crec que aquesta part de la sèrie "The Big Bang Theory", és una part que ens demostra clarament el Cost d'oportunitat, en aquest cas, l'home no es decidia en quina play comprar, i com a consequència no acaba comprant ninguna.

# data[].attributes.body
Aquest vídeo ens ensenya els costos irrecuperables de Jimena.

# data[].attributes.body
Aquesta notícia ens diu que els incentius monetaris poden impulsar a les persones a a prendre decisions més saludables.
I això és un incentiu.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Els incentius monetaris per animar la gent a viure estils de vida més saludables funcionen millor i són més eficaços en el llarg termini quan estan dissenyats per aturar un comportament negatiu, en lloc de promoure opcions en positiu.

Aquesta és una de les principals conclusions de la recerca feta per Daniel Navarro Martínez, investigador Beatriu de Pinós del Departament d'Economia i Empresa de la UPF, juntament amb Paul Dolan i Matteo M. Galizzi, de la London School of Economics ( LSE) i que recentment s'ha publicat en format d'article a la revista Social Science & Medicine.

Entre juny i setembre del 2012, els investigadors van portar a terme un experiment a un total de 353 persones, repartides entre 35 sessions experimentals, en què van avaluar incentius per menjar davant d'incentius per no menjar.

Les sessions van tenir lloc al LSE Behavioural Research Lab, amb finançament a càrrec del Centre for the Study of Incentives in Health (CSIH), a partir d'un ajut del Wellcome Trust Biomedical Ethics Programme.

En aquest experiment, es va convidar els participants a mirar una sèrie de vídeos, i se'ls va proporcionar uns bols amb caramels de goma, uns dolços que els agradaven. Durant un interval de cinc minuts, a alguns dels participants assignats a l'atzar se'ls va incentivar econòmicament (3 lliures) per tal que mengessin dolços, i a d'altres, a la inversa, per tal que no en mengessin.

Al cap de dos dies, els participants van tornar a visualitzar vídeos en una nova sessió experimental, ara sense cap incentiu: en aquesta segona trobada es va poder comprovar com les persones a les quals s'havia incentivat durant la primera sessió per no ingerir dolços en van menjar significativament menys que els participants que no havien rebut cap incentiu monetari.

D'altra banda, els participants que en la primera sessió van rebre un incentiu positiu per menjar dolços, en la segona sessió van menjar igual que els participants de la condició de control (que no havien tingut cap tipus d'incentiu).

Aquests resultats mostren que, si bé ambdós tipus d'incentius van ser efectius per propiciar el canvi de comportament a l'hora de menjar dolços, només els incentius per no menjar-ne van tenir efectes notoris i permanents al cap d'un període de temps, després de retirar aquests incentius.

Per tant, l'estudi fa palès que els missatges negatius són més fàcils de retenir que els positius: els incentius per no menjar, tot i que només van ser vàlids per un període de temps molt concret (cinc minuts de vídeo) poden ser més eficaços en la producció d'efectes d'arrossegament sobre el comportament, en situacions com ara, per exemple, quan es volen promoure hàbits saludables entre la població.

Expert en la presa de decisions i en l'economia del comportament

Daniel Navarro Martínez és llicenciat en Administració i Direcció d'Empreses i doctor en Economia per la Universitat Jaume I de Castelló. Vinculat al Departament d'Economia i Empresa de la UPF, actualment imparteix docència a la Barcelona School of Management (BSM-UPF), a la Barcelona Graduate School of Economics (Barcelona GSE) i al màster Executiu en Diplomàcia i Acció Exterior, organitzat per l'IBEI i l'Escola d'Administració Pública de Catalunya (EAPC).

Anteriorment va ocupar llocs d'investigador a la Universitat de Warwick i a la London School of Economics and Political Science (Regne Unit). La seva recerca se centra en l'economia del comportament, els judicis i la presa de decisions, la teoria de la decisió i el comportament del consumidor.

Treball de referència: Dolan P., Galizzi M. and Navarro-Martinez, D. (2015): " Paying people to eat or no to eat? Carryover effects of monetary incentives on eating behaviour", Social Science & Medicine, Vol. 133, p. 153-158.

# data[].attributes.attachment_link.title
Els incentius monetaris poden impulsar les persones a prendre decisions saludables - categories

# data[].attributes.attachment_link.description
Els incentius monetaris per animar la gent a viure estils de vida més saludables funcionen millor i són més eficaços en el llarg termini quan estan dissenyats per aturar un comportament negatiu, en lloc de promoure opcions en positiu.

# data[].attributes.body
Crec que aquesta notícia té a veure amb la microeconomia perquè parla de la fusió de dues empreses, en aquest cas, CaixaBankia.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Qui manarà a CaixaBankia? Si és que aquest és l'evident nom per a l'emparellament de CaixaBank i Bankia, els hereus de les rivals La Caixa i Caja Madrid, que donarà lloc a la primera entitat al mercat espanyol.

Encara que formalment es tracta d'una fusió (jurídica), no ho és entre iguals, sinó una absorció (pràctica). O sigui, una adquisició en la qual el repartiment de la propietat de l'entitat resultant depèn del pes relatiu de cada accionista en les primigènies.

I aquí, les xifres canten. CaixaBank triplica en beneficis (1.750 milions d'euros el 2019) els de Bankia (540) i també en el valor per cotització borsària (12.202 milions respecte a 4.233). Però només la duplica pel que fa a dimensió de l'activitat: actius (més de 400.000 milions per 218.000), clients (13,6 milions a 7,4) i treballadors (27.500 a 15.947). Aquestes dades revelen també com en aquest cas es compleix el principi que com més grandària (doble), més rendibilitat (triple), encara que no sigui universal. Però sobretot determinen on recaurà l'hegemonia del poder. En termes de propietat, del costat del comprador, CaixaBank.

Així ho prefigura l'esquema de repartiment final dels grans paquets accionarials: un 30% per a la Fundació La Caixa (avui té el 40% de CaixaBank) i un 15% per al FROB (actual amo del 62% de Bankia).

En aquest últim cas, després de dispensar-li l'Estat ajudes per 24.000 milions -de les quals només n'ha recuperat 3.000 milions des del 2014- en el rescat arbitrat el 2012 per evitar-ne la fallida, just un any després de la fusió de Caja Madrid amb sis caixes més. El valor a la borsa de les accions absorbides a canvi s'ha reduït a menys de 2.000 milions.

Ara bé, si les quotes de propietat són essencials per a la qüestió del repartiment del poder, no l'esgoten. De la presentació inicial del projecte es dedueix un afany d'aplicar-li asèpsia equidistant, per minimitzar recels: l'èmfasi en el terme fusió per sobre d' adquisició; en el paper negociador dels líders del FROB, Jaime Ponce, i de la Fundació La Caixa, Isidre Fainé; el suggeriment que la seu social resultant serà València, que ja ho és de les fusionants...

Però tot això no l'esgota, ja que el poder, la capacitat multinivell de decisió, incorpora altres factors. Entre aquests destaquen on se situarà la seva operativa real (única o múltiple), un aspecte també essencial, a més del de la seu corporativa, per determinar la territorialitat d'una entitat.

Presidència

O el caràcter de la presidència (representativa o executiva), que recaurà en qui l'exerceix del soci menor, José Ignacio Goirigolzarri. I més determinant encara a llarg termini serà el perfil dels principals socis, que mai és estàtic, sinó que és i serà evolutiu. De fet, rep la lògica influència de l'entorn: tant de la propensió a la macrocefàlia madrilenya com de la inestable tensió política interna de la societat catalana.

Així, en mans de qui desembocaran les accions avui estatals de Bankia?, seguiran sempre les de CaixaBankia a la seva fundació original? Fins ara, l'Estat practica un respecte rigorós a la gestió professional. Compleix així el requisit d'impedir "ingerències polítiques" que el banquer basc, l'últim de Neguri, va imposar al llavors ministre Luis de Guindos per fer-se càrrec de l'entitat en crisi, un compromís que Nadia Calviño honra.

Es mantindrà en el futur aquesta netedat, si el trajecte a la recuperació de la injecció pública s'allarga, per maximitzar-la? A canvi de l'ajuda europea per al rescat del 2012, el Govern de llavors va prometre vendre el seu paquet al sector privat.

Aquell "mandat legal", en paraules del president del FROB, Jaime Ponce, s'havia de complir abans del 2017, però s'ha anat ajornant -ara el límit és el 2021- a l'espera d'una cotització millor que redundi en una major recuperació de l'ajuda estatal. Però ja planen sobre el cas els qui prefereixen solucions alternatives i probablement més cares o, més simple, incomplir els pactes.

El projecte sembla més blindat del problemàtic entorn català: és més, l'operació, en afirmar el caràcter hispànic de l'entitat, esterilitzaria definitivament els paranys rupturistes. Dels 15 patrons de la Fundació La Caixa -un emblema del capitalisme corporatiu liberal- només un el nomenen, per rotació, les cinc entitats que van crear La Caixa el 1904. D'aquestes, només una, la Cambra, té ara un president independentista (Joan Canadell, un activista radical de l'ANC), mentre que l'Ateneu és més aviat sobiranista.

Fortaleses i febleses

La fusió comporta fortaleses: catapulta les entitats al capdavant del mercat espanyol, reforça la seva competitivitat i complementa els seus mercats.

La seva feblesa, el cost d'uns 8.000 llocs de treball, just el que augmentaria la seva rendibilitat, sembla transitable. I el retorn a l'Estat dels 21.000 milions encara no retornats del rescat de Bankia -avui valen menys de 2.000- són més probables amb l'operació que des d'una entitat menor.

També les entitats exhibeixen punts forts i febles: la lloada gestió professional de José Ignacio Goirigolzarri a Bankia i l'agilitat del conglomerat La Caixa a l'hora de superar els perills.

Perills com la crisi del sector, que la va deixar com una de les excepcions a la desaparició; o la pugna per sotmetre-la al secessionisme del seu exdirectiu Jaume Giró, padrí de mitjans puigdemontistes i militant gairebé en solitari contra el canvi de seu.

Potser com a peatge, CaixaBank va difuminar la seva potència empresarial (va rebre tant o més de Criteria del que hi va aportar); en l'embranzida cultural de la fundació, i en la imatge dels seus vincles locals: la seva seu certa es localitzaria al telèfon mòbil d'Isidre Fainé.

# data[].attributes.attachment_link.description
Qui manarà a CaixaBankia? Si és que aquest és l'evident nom per a l'emparellament de CaixaBank i Bankia, els hereus de les rivals La Caixa i Caja Madrid, que donarà lloc a la primera entitat al mercat espanyol. Encara que formalment es tracta d'una fusió (jurídica), no ho és entre iguals, sinó una absorció (pràctica).

# data[].attributes.body
Aquesta notícia ens parla del coronavírus, una cosa que afecta el món enter.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La vicepresidenta de Asuntos Económicos, Nadia Calviño, y la ministra de Hacienda, María Jesús Montero, este martes tras el Consejo de Ministros. Jose Maria Cuadrado Jimenez / EFE

La pandemia del coronavirus no solo ha modificado todas las prioridades de las instituciones. También ha alterado los calendarios y las habituales liturgias presupuestarias. El Gobierno decidió en primavera que no presentaría los Presupuestos para 2020 y que se concentraría en las cuentas de 2021 para impulsar la recuperación del país tras una crisis sin precedentes. Entonces no contaba con los detalles del fondo de reconstrucción europeo, que se prevé que inyecte a España la friolera de 140.000 millones en los próximos años. El Ejecutivo confía en que estos desembolsos, cuyo primer tramo de más de 27.000 millones está previsto para el año que viene, mejoren sustancialmente sus previsiones macroeconómicas.

El Consejo de Ministros aprobó el martes el nuevo cuadro macroeconómico que guiará el diseño de los Presupuestos de 2021, unas cuentas que pretenden convertirse en el pistoletazo de salida de un ambicioso plan de reformas e inversiones que este miércoles presentará el Ejecutivo. El cuadro empeora la previsión sobre la marcha de la economía para este año, pronosticando una caída del 11,2% frente al 9,2% estimado en primavera. Pero también recoge un generoso repunte para 2021, del 7,2%, que se vería mejorado gracias al empujón de los fondos de Bruselas: estos impulsarían un avance adicional de más de dos puntos, hasta elevar el rebote al 9,8%.

La ministra de Economía, Nadia Calviño, explicó el martes que el Gobierno ha diseñado un escenario inercial y otro de "ejecución plena", que recoge el impacto de los fondos europeos. En este segundo panorama, todos los indicadores macroeconómicos experimentan una importante mejora tras el derrumbe de este año, en particular en el segundo trimestre. Entre abril y mayo se produjo una hibernación de la economía para frenar la curva de contagios. Las medidas restrictivas dieron un golpe sin precedentes a la actividad, obligaron al Gobierno a usar la artillería pesada para evitar daños estructurales al tejido productivo y deprimieron el consumo, obligando a los hogares a un ahorro forzoso por la imposibilidad de salir y por la elevada incertidumbre.

El Ejecutivo, en línea con las recomendaciones de los principales organismos, ya ha dejado claro que seguirá apoyando la economía para empujar la recuperación. El techo de gasto aprobado el martes en el Consejo de Ministros es una muestra de ello: subirá más de un 50% en 2021 hasta rozar los 200.000 millones. Parte de esta subida será gracias a los fondos europeos.

Con ellos, la inversión y las variables comerciales serán las principales beneficiadas, según las estimaciones del Gobierno: el repunte sería de casi ocho puntos para la inversión (del avance del 7,2% previsto para el escenario inercial al 15% con la incorporación de las ayudas comunitarias); de 8,5 puntos para las importaciones, elevando el rebote en 2021 hasta el 17,1%; y de más de seis puntos en el caso de las exportaciones (del 11,7% al 18%). También el consumo público y privado ―uno de los indicadores más golpeados por la crisis a causa de los confinamientos―, el empleo y la tasa de paro vivirán mejoras, aunque menos marcadas.

En el caso del mercado laboral, el crecimiento del empleo sería del 7,2% en lugar del 5,6%, lo que puede equivaler a la creación de unos 250.000 o 300.000 empleos adicionales. La tasa de paro se situaría de ese modo en el 16,3%, en lugar del 16,9% previsto en el escenario sin ayudas europeas.

La Airef alerta de riesgos

La Autoridad Independiente de Responsabilidad Fiscal (Airef), que el martes avaló las nuevas previsiones del Gobierno pese al "contexto de incertidumbre extrema", alertó sin embargo que hay que ir con los pies de plomo. El organismo dirigido por Cristina Herrero, encargado de velar por la sostenibilidad de las cuentas públicas, explicó que el escenario más optimista dibujado por el Gobierno "es alcanzable si confluyen circunstancias favorables", tanto con respecto a la evolución sanitaria "como en la ejecución e impacto de los fondos" europeos de Recuperación y Resiliencia y los demás fondos de Next Generation EU. "No obstante, la Airef hace notar el riesgo de que se materialicen escenarios menos benignos en torno a ambos factores que llevarían a menores tasas de crecimiento", añade en su informe.

El organismo prevé tres posibles evoluciones del PIB en los próximos dos años, que muestran caídas del 12,1%, 11,8% y 11,6% en 2020 y crecimientos del 6,5%, 8,2% y 9,9% en 2021. El Plan de Recuperación, Transformación y Resiliencia que anunciará este miércoles el Gobierno ―y que estima que tenga un efecto multiplicador de alrededor de 1,2 puntos sobre el PIB― irá orientado en su mayor parte a la inversión pública en infraestructuras, digitalización e innovación, entre otras cosas. La Airef coincide en que el aumento del gasto en este sentido suele tener un efecto arrastre positivo sobre el PIB y el empleo, pero alerta también de que se pueden materializar contratiempos. Entre ellos, "retrasos en la absorción" de los recursos o en la ejecución de los proyectos, que tacha de "elevados".

Por el otro lado, recuerda que el control de la crisis sanitaria sigue representando un elemento de incertidumbre que podría frenar las perspectivas de crecimiento y que los tiempos de llegada de una vacuna aún son inciertos. No descarta, además, que "el escenario actual de rebrotes continuados a nivel global tenga efectos más adversos y persistentes sobre la confianza, el gasto en consumo final de las familias y la inversión empresarial".

La misma Calviño recordó el martes que las nuevas previsiones están sujetas a una "elevada incertidumbre" y se ven afectadas "por un conjunto de riesgos". Entre ellos, mencionó que el Ejecutivo está pendiente de la aprobación final de los textos normativos para el plan de recuperación. "En Europa la negociación está avanzando adecuadamente", añadió.

# data[].attributes.attachment_link.title
El Gobierno confía en cambiar por completo el cuadro macro gracias a las ayudas europeas

# data[].attributes.attachment_link.description
La pandemia del coronavirus no solo ha modificado todas las prioridades de las instituciones. También ha alterado los calendarios y las habituales liturgias presupuestarias. El Gobierno decidió en primavera que no presentaría los Presupuestos para 2020 y que se concentraría en las cuentas de 2021 para impulsar la recuperación del país tras una crisis sin precedentes.

# data[].attributes.body
Jo crec que l'economia és una cosa molt important en les nostres vides. Ja que sense ella sense ella no podríem viure, perquè quan anem a comprar estem utilitzant l'economia, i quan prenem decisions també estem utilitzant l'economia.