# data[].attributes.attachment_link.readable_text
תחזית הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שפורסמה אתמול (יום ה') לא משאירה מקום לספק - בעוד 50 שנה ישראל תהיה מדינה צפופה מאוד. בשנת 2065 תעמוד אוכלוסיית ישראל על 15.8 מיליון תושבים לפי התרחיש הנמוך ועל 25 מיליון תושבים לפי הגבוה. הדבר עתיד להחמיר את הבעיות שמהן אנו סובלים גם כיום - מצוקת דיור, פקקים, עומס תשתיות והזדקנות האוכלוסייה.

"בישראל ממשיכים להביא הרבה ילדים", הסביר בשיחה עם ynet סגן מנהל אגף דמוגרפיה בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ד"ר אחמד חליחל. "הצפיפות תעלה מרמה של 370 נפש לקמ"ר ליותר מ-900 נפש לקמ"ר".

הדמוגרף פרופ' ארנון סופר מקתדרת חייקין באוניברסיטת חיפה פסימי גם כן. "זה חלום בלהות, התחזית עצובה", אמר. "יש מספר אימים של 15 עד 25 מיליון איש שיגורו בארץ הזו. לחשוב שנהיה המדינה הכי צפופה בעולם המערבי, אין אפשרות לנוע בכבישים, אלימות על כל מטר, מצוקת דיור - וכל אלו יחמירו בגדילה מ-8 ל-15 מיליון איש".

הפתרון של פרופ' סופר מתחיל בהפחתת הילודה. "אנחנו מתרבים כמו עולם שלישי. חייבים להוריד את הריבוי הטבעי, אחרת כולנו נהיה רעבים. כבר עכשיו אין אפשרות לנסוע בכבישים. היו צריכים כבר להרחיב את כביש 6 ולייעל את התחבורה הציבורית, זו תחושת חירום לאומית. ישראל היא מדינה קטנה ומתייבשת עם שינויי אקלים, שחצי משטחה שייך לצה"ל וזה לא עומד להשתנות".

לדבריו של פרופ' סופר, הקורבנות הגדולים של גדילת האוכלוסייה המהירה הם התושבים בגליל, בנגב ובירושלים, שאותם הוא מגדיר כפריפריה, בשל שיעורי העוני. "הפריפריה חולה גם היום", אמר סופר. "ובפריפריה נשארים החלשים, כי החזקים עושים דרכם לתל אביב. מדינת תל אביב היא איום על ישראל ואם היא לא תחזור להיות חלק ממנה, לא יהיה לא זה ולא זה".

ד"ר יואב לרמן, מומחה לתכנון ערים מחברת הייעוץ "פלאנט", מסייג את התחזיות האפוקליפטיות. "יש מקום גם ל-20 מליון איש בישראל", אמר, "אבל מה שיקבע אם יתאפשרו כאן חיים נוחים זה לא כמה אנשים יהיו, אלא מה תהיה תשתית הפיתוח". לרמן שם דגש על תכנון הערים ומערכת התחבורה הציבורית. "אם ההנחה היא שכולם יסתובבו במכונית, זה עלול להיות מורכב מאוד".

"כבר היום חיים במטרופולין ת"א שלושה וחצי מיליון איש והיא עלולה לסיים כמו לוס אנג'לס, שם אם תרצה לקנות חלב תצטרך להקצות 50 דקות עבור נסיעה", הוסיף לרמן וטען כי "התכנון חייב להיות כזה שיאפשר תנועה של אוכלוסייה גדולה מבלי להשתמש ברכב פרטי. לכן צריכה להיות התבססות גדולה יותר על רכבת ותכנון של מרכזי משנה בתוך המטרופולין".

בהתכוונו למטרופולין המרכזי של ישראל בעוד 50 שנה, ד"ר לרמן סימן את כל השטח שבין חיפה לירושלים: "זה לא יהיה אזור בנוי רציף, אבל מבחינה תפקודית וכלכלית זה יהיה מרחב אחד שיכלול בתוכו את כל מישור החוף עד אשקלון. בכל השטח הזה יהיו 80 אחוזים מאוכלוסית ישראל".
ד"ר לרמן לא משאיר הרבה מקום לפריפריה, אבל משוכנע שבאר שבע, כפי שהיא היום, לא תוכל לתת את המענה לשטחי הנגב: "חייבים לדאוג לכך שבאר שבע תהיה עיר נורמלית. היום היא יותר מקבלת מהמדינה מאשר מייצרת בעצמה. מוסדותיה הגדולים - בית החולים והאוניברסיטה הם לא כלכליים והעיר חלשה מבחינה עסקית. בצפון-מזרח המדינה יהיו חיים רגועים ושלווים". בשונה מפרופ' סופר, ד"ר לרמן לא מודאג ממחסור באוכל ובמי שתיה, אלא מודאג מהתכנון הלקוי בישראל: "יש ערים יותר קטנות מהשטח של מדינת ישראל עם יותר תושבים מ-20 מליון. יצטרכו לייבא אוכל מחו"ל - ברור, זה לא ביג דיל. השאלה היא אם יהיה פיתוח כלכלי רציונלי ויעיל, המתבסס על רכבת, תשתיות, יעילות, ריכוז אנשים ולא פיזורם על בסיס תחנות רכבת. היום ערים חדשות בישראל הן מתוכננות כבישים ולא מבוססות רכבת. המדיניות הנוכחית לא תצליח להתמודד עם האתגר הזה. אני בטוח שמקבלי ההחלטות יודעים את זה, אבל זה דורש סנכרון בין גופים שהאינטרסים שלהם שונים והמנהיגות הפוליטית חייבת להתוות דרך".
פרופ' רחל אלתרמן, חוקרת בכירה במוסד שמואל נאמן במחקרי מדיניות לאומית בטכניון, מזהירה מתכנון לקוי של ערים ודורשת להפריד בין צפיפות לבין בניית מגדלים לגובה. "בישראל הילודה גבוהה פי שלושה מאשר במדינות ה-OECD. עברנו את איראן, תוניסיה, טורקיה, אלג'יריה ואחרות. הצירוף של בניית מגדלים לגובה לשכבות הביניים ומתחת להן, בצירוף ילודה גבוהה, לא נוסה בשום מדינה אחרת בעולם המערבי", היא מסבירה.

"המגדלים הם נוסחה מוחלטת להידרדרות. תחזוקה אמיתית של מגדלים דורשת השקעות, שבניגוד להיגיון לא גדלות ככל שיש יותר משפחות, אלא דווקא גדלות לכל משפחה. המחיר האמיתי לתחזוקה ל-30 או 40 שנה הוא כ-1,500 ש"ח בחודש, וברור שמשפחות בנות מעמד הביניים לא יכולות לשאת בסכומים הללו".

אלתרמן טוענת שכתוצאה מכך בעוד כ-20 שנה המגדלים יהפכו לשיכונים צפופים: "היום בתוכניות התמ"א מוסיפים עוד קומות. מעל מגדל לא יוכלו להוסיף עוד קומות. מי ישפץ אותם? מי יתחזק אותם? עוד יאלצו להרוס אותם ולבנות מחדש ואז על מי יתגלגלו התשלומים האלה?".

תחזית הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לא רק מצביעה על צפיפות רבה, אלא גם על הזדקנות האוכלוסייה בישראל. יותר מ-15% מהאוכלוסייה הכללית בישראל בשנת 2015 היו בני 65 ומעלה. בשנת 2065 מספרם יעמוד על יותר מ-30% מהאוכלוסייה. 422 אלף בני אדם מעל גיל 90 יחיו בשנים אלו בישראל, אך האם המדינה בכלל ערוכה לגדילה משמעותית באוכלוסיית הקשישים בישראל?
"במילה אחת - תהיה כאן קטסטרופה", מזהיר פרופ' יצחק בריק, נשיא האגודה הישראלית לגרנטולגיה (חקר ההזדקנות): "מערכת הבריאות תקרוס, מערכת הסיעוד תקרוס. היום תפוסת בתי החולים היא על 100% של המיטות, ורוב החולים במחלקות הפנימיות וחדרי המיון הם זקנים. כבר היום אנחנו רואים את הבעיה. "המדינה צריכה להיערך ולהכין תוכנית אב לאומית כבר היום. למרות שיש חוק פנסיה - לא כולם מבוטחים, אלא רק 40% מבני 65 ומעלה, וקצבאות הזקנה לא מאפשרות לחיות בכבוד. אנחנו בבעיה קשה וההחמרה תיצור מצב מסוכן".

# data[].attributes.attachment_link.title
"תהיה כאן קטסטרופה". ישראל 2065 תמונת מצב

# data[].attributes.attachment_link.description
רמת הצפיפות הגבוהה בעולם המערבי עם יותר מ-900 בני אדם בקילומטר מרובע, כבישים סתומים וכמעט שליש אוכלוסייה מעל גיל 65. מומחים ששוחחו עם ynet על תחזית למ"ס לעתיד הביעו דאגה, וחלקם אף הגדירו את התרחיש כ"חלום בלהות". מה בכל זאת אפשר לעשות

# data[].attributes.attachment_link.title
ישראל 100 ראשי - ישראל 100

# data[].attributes.attachment_link.description
Facebook Linkedin Instagram פועלים עכשיו כדי להבטיח איכות חיים בדור הזה ולדורותמרימים את הראש אל מעבר ליומיום הלחוץ וחושבים על שנת המאה של המדינה ומעבר להשמים את הפרט והקהילה במרכז, על כל גווניהםמציעים כלים מתקדמים ואפקטיביים המאפשרים לחולל שינויזורעים זרעים לתהליכים ארוכי טווחמפתחים חשיבה גמישה בעידן של חוסר ודאות מקדמים עשייה מקומית יוזמת ׳ישראל 100׳ ...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
המועצה הארצית לתכנון ובנייה הציגה היום (ג') את תוכנית המתאר הארצית ל משק האנרגיה (תמ"א 41) ולהעבירה להערות הוועדות המחוזיות. התוכנית מאפשרת למדינה לעמוד ביעדי מ אנרגיה מתחדשת לשנת 2030 ומקצה עד 40 אלף דונם חדשים לצורך זה. לעומת זאת, התוכנית אינה מאפשרת לייעד שטחים חדשים לתחנות כוח מזהמות, ומסתפקת במלאי המתוכנן הקיים.

בנוסף תמ"א 41 מקדמת פתרונות מתקדמים להקמת תשתיות ובהם רצועות תשתיות משולבות ומנהרות רב מערכתיות. עד היום הוקמו תשתיות אנרגיה בישראל על בסיס תכנון נקודתי ואזורי ללא ראייה לאומית כפי שמאפשרת תוכנית מתאר ארצית מאושרת.

התוכנית מניחה שעתודת ייצור החשמל הנדרשת צריכה לעמוד על 20% מעבר לביקושי השיא שצופה מפת הדרכים של רשות החשמל. כלומר, מטרת התמ"א היא להביא לכך שהיקף התוכניות המאושרות לייצור החשמל בשנת 2030 יעמוד על בין 27 ל-30 אלף מגה-ואט שהם כ-20% מעבר לביקוש הצפוי ל-23 אלף מגה-ואט באותה שנה.

התוכנית שהוצגה היום על ידי מתכננים ממשרד האנרגיה וממנהל התכנון בראשות דורית הוכנר, נועה נאור ובני פירסט, יצאה לדרך ב-2007 וקודמה בשלב ראשון על ידי מנהל התכנון. ב-2013 עבר משרד האנרגיה להוביל את התוכנית וב-2016 אושר תרחיש הייחוס שקובע בין היתר מה צפויים להיות הביקושים לחשמל ולדלקים בשנים 2030 ו-2050.

תמ"א היא מסמך מדיניות תכנונית שלא ניתן להוציא מכוחו היתרי בנייה. אולם היא משפיעה מאוד בתחומים כמו הקצאת שטחים שיישמרו למטרות מסוימות, כמו ייצור אנרגיה מתחדשת. תמ"א 41 מאמצת את החלטת הממשלה מ-2016 ליעד של ייצור 17% מהחשמל בישראל ממקורות אנרגיה מתחדשת. לצורך כך יידרשו תוכניות מאושרות להקמת מתקנים בהיקף כולל של כ-9,000 מגה-ואט רובם המכריע מתקני PV סולריים.

עורכי תמ"א 41 ממליצים לייעד שטחים נוספים בהיקף של עד כ-40 אלף דונם עד 2050, לצורך הקמת מתקנים קרקעיים גדולים לייצור חשמל ממקורות אנרגיה מתחדשת. מדובר ב-10 עד 11 אתרים גדולים, רובם באזור הדרום - באזורי התעשייה ספיר, תמנע, מישור רותם - שמיועדים לייצור חשמל סולרי, למעט אתר אחד באזור דימונה המיועד לייצור חשמל מרוח. במשרד האנרגיה אומרים כי ככל שיגדל הניצול של מתקנים קיימים כמו גגות, מחצבות, מאגרי מים ואתרי פסולת להתקנת מתקני ייצור חשמל סולרי עליהם, כך יקטן הצורך בניצול שטחים פתוחים חדשים לאנרגיה סולרית.

דלית זילבר / צילום: ניב קנטור

לעומת זאת תמ"א 41 לא מקצה שטחים נוספים עבור תחנות כוח קונבנציונליות המופעלות בגז או בפחם בנימוק שמלאי התוכניות הקיימות - בהיקף של כ-10 אלפים מגה-ואט - אמור לספק את מלוא הביקוש הצפוי בתחום הזה עד 2040.

התמ"א החדשה מקדמת את מושג רצועת התשתיות המשולבת - תכנון משותף של סוגי התשתיות השונים: חשמל (טמון בקרקע או עלי), מים, גז טבעי, דלק ביוב ואפשרות להוספת תקשורת ותחבורה. רצועות התשתיות המשולבת רלוונטיות לחיבור שכונות מגורים חדשות או אתרי ייצור אנרגיה גדולים שיוקמו בשנים הקרובות. המשמעות היא שכאשר חברת החשמל למשל תתכנן קווי הולכה חדשים היא תידרש לבחון קודם את היתכנות ההשתלבות של הקווים בתוואי שהוקצה לרצועת תשתיות משולבת.

בנוסף, תמ"א 41 מאתרת 11 מקטעים שעשויים להתאים למנהרות תשתיות רב מערכתיות, רובם ככולם מתחת לכבישים קיימים. ההחלטה הסופית על הקמת המנהרות תלויה בבדיקות היתכנות כלכליות והנדסיות בגלל העלות הגבוהה שלהן. כיום יש בישראל מספר מנהרות תשתית רב מערכתיות קיימות ובתכנון: בשכונת הדר בחיפה, בכניסה לנמל חיפה ובתל-אביב יש תוכנית נוספת מאושרת למנהרת תשתיות באזור שפך הירקון. חברת נתיבי ישראל מקדמת תוכנית נוספת למנהרת תשתיות לאורך תוואי כביש 4 בין מחלפי גנות לעתידים.

שר האנרגיה, ד"ר יובל שטייניץ מסר כי "לראשונה אנחנו מציגים תוכנית אחת לקידום כלל תשתיות האנרגיה בישראל לטווח הבינוני והארוך. התוכנית כוללת תמהיל של פיתוח תשתיות הגז הטבעי, החשמל ואנרגיות מתחדשות, תוך התייחסות לצמצום זיהום האוויר לטובת בריאות הציבור. תוכנית זו תאפשר את פיתוח משק האנרגיה בישראל באופן יעיל יותר ומקצועי, ותקדם תהליכים משמעותיים בצורה מהירה וטובה".

מנכ"לית מינהל התכנון דלית זילבר אמרה כי: "מינהל התכנון אחראי על עיצוב פניה של ישראל בעשורים הבאים, ומוביל מהלכים אסטרטגיים ארוכי טווח בתחומים שונים. תוכנית המתאר הארצית לתשתיות, מאפשרת מבט כולל של כלל תשתיות העל במדינת ישראל, וכפועל יוצא מכך הערכות התשתיות ל-20 השנים הקרובות".

הוספה לנושאים שמעניינים אותי

רוצה להתעדכן בנושאים הקשורים לכתבה?

לחיצה על הנושא תוסיף אותו לרשימת "הנושאים שמעניינים אותי", שםניתן לקרוא ולנהל את ההתראות כשמתפרסמת כתבה בנושא.

לצפייה בכתבות וניהול הנושאים, יש ללחוץ על כפתור בסרגל העליון

הבנתי, תודה!

# data[].attributes.attachment_link.title
לראשונה הוצגה תוכנית מתאר ארצית לתשתיות משק האנרגיה

# data[].attributes.attachment_link.description
לפי התוכנית יוקצו עד 40 אלף דונם לאנרגיה מתחדשת, ולא יוקצו שטחים נוספים לתחנות הפועלות בגז טבעי • התוכנית תאפשר למדינה לעמוד ביעד של ייצור 17% מתצרוכת החשמל של ישראל מאנרגיה מתחדשת עד 2030 • עד היום תשתיות האנרגיה בארץ הוקמו על בסיס נקודתי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
השאלה הזהה

לכבוד מאה שנה להארץ, ניסיון קולקטיבי לענות על השאלות הבלתי פתורות בישראל

ד"ר יהושע שקדי

איריס האן

יואב שגיא

ד"ר עוזי פז

ד"ר יהושע שקדי

מדען ראשי, רשות הטבע והגנים

אוכלוסיית ישראל מונה כשמונה מיליון תושבים ובין הים לירדן חיים כ-14-13 מיליון אנשים. המודלים הדמוגרפיים מצביעים על הכפלת האוכלוסייה בעוד כ-30 שנים. תידרש הגדלה של ממש בשטחים שיוקדשו לבינוי, לתחבורה ולתשתיות נוספות. כמו כן, צריכת המים בישראל תגדל באופן ניכר.

על השאלה לאילו שטחים טבעיים עוד ניתן יהיה לטייל בישראל 2050 אפשר לענות בשתי דרכים שונות: הדרך הראשונה, האופטימית, היא ש"הנורמות הקיימות" בישראל יישמרו. במקרה כזה, השטחים הטבעיים אליהם ניתן יהיה לטייל יהיו בעיקר שמורות הטבע, הגנים הלאומיים והיערות הקיימים היום. תכניות המתאר הארציות והמחוזיות שומרות על שטחים מוגנים רבים, והתרחבות הבינוי תהיה לשטחים שאינם מוגנים היום, חלקם טבעיים וחלקם חקלאיים. כמו כן, התפלה מוגברת של מי ים תאפשר שחרור של מי מעיינות אל הטבע.

אלא שגם בתרחיש האופטימי ברור שהטבע ישתנה באופן ניכר. השפעות האדם עליו יתגברו באופן משמעותי. קיים סיכוי גדול שמיני צמחים ובעלי חיים רבים שהיום נמצאים בסכנת הכחדה ייעלמו מהטבע הישראלי. נראה פחות עופות דורסים, פחות עופות נודדים, פחות צבאים וכנראה גם פחות יעלים (ואני מפרט רק את המינים המוכרים יחסית). מצד שני, יהיו מינים שנראה הרבה יותר, כמו עורבים, תנים, שועלים, דררות, מיינות ומינים נוספים שרגילים לחיות במחיצת האדם.

הנורמות הקיימות לא ימנעו שינויים נוספים בנוף. הדוגמה הבולטת ביותר היא ירידת מפלס ים המלח כמטר בשנה, והמשמעות היא שקו החוף ייסוג עד 2050 במאות מטרים. למעשה, לנוסע בכביש 90 מצפון לדרום יתגלה ים המלח רק באזור מצדה ודרומה. בנוסף, יחול כרסום משמעותי במצוקי חוף הים התיכון ועלייה במפלס הים (בעקבות שינויי האקלים הגלובליים). חופי הרחצה יצטמצמו והצפיפות בהם תהיה בלתי נסבלת.

הדרך השנייה, הפסימית, גורסת כי הנורמות הקיימות לא יישמרו. בחלופה זו, תכניות הבינוי ידרסו שטחים מוגנים, הטבע ייפגע, מינים ייעלמו ומקורות המים יתייבשו. הפגיעה תהיה מצומצמת יחסית בשטחים בהם הפיתוח הוא משימה קשה, כמו במצוקים או בשטחי אש בנגב. לכן, אזורי הטיול יהיו או לאזורים אלה, לפארקים עירוניים או לחו"ל.

המודלים הדמוגרפיים מצביעים על הכפלת האוכלוסייה בעוד כ-30 שנה

איריס האן

מנ"כלית החברה להגנת הטבע

אחד מזיכרונות הילדות הנעימים שלי בחוף הים הוא המפגש עם סרטני הנזיר שהיו מהלכים במים הרדודים, נושאים קונכיות מגוונות וססגוניות על גבם, ומדגדגים את כפות רגלינו כשהיינו טובלים אותן במים. בימינו, יש סיכוי סביר שהדבר הראשון שידגדג אתכם בביקור בים הוא שקית פלסטיק, אריזה של חטיף או מקל ארטיק. אלה, משייטים בים, הורגים בייסורים בעלי חיים ופוגמים בהנאת הביקור. את סרטן נזיר לא ראיתי כבר שנים רבות. סינון החול בכפות הידיים, שהיה נקי בימי ילדותי, יותיר כיום בין האצבעות בדלי סיגריות, פקקי בקבוקים ושיירי פסולת אחרים.

לא רק סרטני הנזיר הולכים ונעלמים במשמרת שלנו. מתי פגשתם בפעם אחרונה צב? פעם, לא מזמן, היינו פוגשים לפחות אחד בכל טיול. וגחלילית? העוזנייה, הרחם, הנמר, גירית הדבש כבר נעלמו בדורנו, ועל כמה מינים נוספים מרחפת סכנה קיומית: הנשר, הצבי, הזאב, הצבוע, הלוטרה. בכל העולם ולא רק אצלנו הכחדת המינים גוברת והולכת.

בשנת 2050, ישראל תהיה המדינה המערבית הצפופה ביותר בעולם. על פי התחזיות הממוצעות, עוד כשישה מיליון נפש יצטרפו לתשעה מיליון שחיים בה כיום, על כך המשמעויות הכרוכות בכך בדיור, תחבורה, מים, תוצרת חקלאית, אנרגיה ובטיפול בהיקף האשפה שנייצר. במציאות הזו יש שתי תמונות עתיד:

בתרחיש "עסקים כרגיל" ימשיכו התופעות שאנו עדים להן כיום: רוב השטחים הפתוחים בישראל ייעלמו והמעטים שיישארו יהיו "שמורות עציץ" כלואות בין מבנים לבין כבישים ותשתיות אחרות. במציאות הזו, בעלי החיים הגדולים ייעלמו מנופי הארץ והמערכות האקולוגיות שהם עומדים בראשן - יקרסו. רוב רובם של הנחלים והמעיינות יתייבשו. כבר כיום זרימת המים ברבים מהם היא לא יותר מזרזיף, שארית מה שאנו לוכדים לשימושינו האישי. פינות גן עדן כמו הבניאס, הירדן, החצבני, מעיינות שעוד נותרו פה ושם - ייבשו כליל. נחלי הצפון, כמו בצת וכזיב, שכבר היום נאבקים על קיומם - ייבשו גם הם. מפלס ים המלח ייסוג בעוד כ-50 מטר ושטחו יצטמצם עוד יותר. הים התיכון יהיה מרק של פסולת. חומצי יותר, מזוהם הרבה יותר, בלי צבי ים, קיפודי ים, בלי דקרים (לוקוסים), טונות, שושנות ים ובעלי חיים מרהיבים אחרים.

יש גם תמונת עתיד אחרת, והיא אפשרית ובהישג ידינו: כן, יש בה מקום לכולם. את כל צרכי הבנייה שלנו נרכז בערים מתוכננות לתפארת, עם אוויר נקי, תחבורה ציבורית יעילה, נגישה ונקייה. ערים הכוללות אתרי טבע חיים, נגישים ומרגשים לכל תושב. רק כך נוכל לשמור על מרחבי הטבע והריאות הירוקות שמחוצה להן.

במסגרת תוכנית ארוכת טווח למשק המים, ישוחררו מעיינות ותושב הזרימה הטבעית לנחלים. שאר הצרכנים - חקלאים, משקי בית, תעשייה - יקבלו מים שנשאבו במורד הנחלים או מים מותפלים. נחלי ישראל יחזרו לזרום, נקיים מזיהום. הים ינוהל כראוי למשאב טבעי אדיר ממדים. לפחות חמישית משטחו יוגדר כשמורת טבע. כחלק מתוכנית לאומית אפקטיבית למגוון ביולוגי - ישוקמו בתי גידול ואת חלקם ניצור מחדש. כך יוכלו כל חיות הבר הישראליות להמשיך לחיות לצדנו, איתנו, בסביבה מקיימת לאורך זמן. האנרגיה שנייצר תהיה מתחדשת, כזו שאינה מחסלת את הטבע על הדרך. נשכיל עד אז לחסוך במשאבים מבלי לפגוע באיכות חיינו; נלמד לצרוך יותר שירותים ופחות מוצרים; נלמד להפחית את כמויות האשפה ואת אלו שנמשיך לייצר - נמחזר.

אלו שתי תמונות העתיד ושתיהן אפשריות. בידינו הבחירה. בידינו ובכוחנו החובה והזכות לבחור בעתיד טוב יותר. עלינו להזדרז לפני שיהיה מאוחר מדי.

יש להגדיר לפחות חמישית מהים התיכון כשמורת טבע

יואב שגיא

יו"ר מכון דש"א (דמותה של ארץ) מיסודה של החברה להגנת הטבע ולשעבר מנכ"ל ויו"ר החברה להגנת הטבע

הסיכוי של המוני התושבים שיצטופפו בישראל ב-2050 (מספרם באומדנים המחמירים מגיע ל-20 מיליון) ליהנות מטיול ובילוי בחיק הטבע אינו גדול. כבר היום קטנים השטחים הטבעיים שניצלו משיני הפיתוח הדורסני שהתנהל כאן מאז ימי ראשית המדינה מכדי להבטיח את קיום הטבע והנוף, ולספק את הצורך הגובר של הציבור לריאות ירוקות טבעיות. בניגוד לאוכלוסייה, השטחים הטבעיים צפויים להצטמצם עוד יותר.

האפשרות המוגבלת לענות על הצורך של הציבור לשטחים טבעיים תתממש אך ורק אם יתחולל במדינה שינוי מהפכני ומהיר בתרבות הפיתוח. החלפת המדיניות הקיימת במדיניות בת קיימא, המושתתת על הצורך להשיג איזון בין הצורך בבינוי ופיתוח, שאין חולק על חיוניותו לרווחת הציבור, לבין הצורך לשמירה על טבע הארץ ונופיה, שתרומתם לבריאות הציבור ורווחתו חיונית לא פחות.

עיקרי המדיניות הנדרשת הינם: ריכוז הבינוי במרכזים האורבניים הקיימים ושמירה מיטבית על השטחים הפתוחים המעטים שנותרו כאן. עקרונות אלה, שארגוני שמירת טבע, סביבה ותכנון קוראים לאמצם מאז שנות השמונים, הוטמעו החל משנות התשעים במדיניות התכנון ובתוכניות המתאר, ובראשית שנות האלפיים, צלחו גם המאמצים להטמעת עקרונות השמירה על השטחים הפתוחים במערך ניהול המקרקעין.

אלא שבפועל לא זו בלבד שתרגום ההוראות לשפת המעשה מתעכב, אלא שממשלות ישראל עושות כל מאמץ לפעול בניגוד להן. השינוי צריך בראש ובראשונה להבטיח עמידה במחויבות להפנות את הבינוי העתידי אל המרכזים האורבניים הקיימים ולשמור על מירב השטחים הפתוחים שנותרו. בנוסף, יש לפתח דרכים לשקם את השטחים וערכי הטבע שנפגעו. הואיל והשטחים הפתוחים שנותרו הינם חקלאיים, יש לפעול, בשיתוף הוגן עם החקלאים, להקצאה של חלק לא גדול מהם לשיקום מערכות טבעיות שנפגעו.

שטחים שיוחזרו למצבם הטבעי יאפשרו הרחבה של שמורות טבע שאין בגודלן די כדי להבטיח את מטרותיהן, ולהקמת פארקים שישמשו את הציבור. באמצעות הכוונה של דרכי הניהול, צריכים שטחים חקלאיים המתאימים לכך לשמש גם כמסדרונות אקולוגיים שיאפשרו מעבר של אוכלוסיות טבעיות בין שטחים טבעיים מנותקים. מהלכים אלה כבר החלו להתנהל, אך יש להטמיע אותם במחויבות רשויות המדינה, להרחיבם ולהאיצם.

ובנוסף, לאור הגידול יוצא הדופן והמתמשך של האוכלוסייה בשל מדיניות קליטת העלייה ושיעור הילודה הגבוה, ולאחר שמטרות הקמת המדינה, יישובה וייצובה הושגו - הגיע הזמן לתת את הדעת גם למגבלות כושר הנשיאה של המדינה מעוטת השטח לאוכלוסייה. היום, מותר וצריך לקיים דיון אחראי, מעמיק, פתוח ונקי ממיתוסים: האם וכיצד ניתן לצמצם את שיעור גידול האוכלוסייה בישראל. אם תשכיל המדינה לחולל ולממש בפועל את השינוי, יוכלו טבע הארץ ונופיה להמשיך לספק את שירותיהם החיוניים לתושבי המדינה המצופפת עצמה לדעת.

מותר וצריך לקיים דיון אחראי ופתוח כיצד לצמצם את שיעור גידול האוכלוסייה

ד"ר עוזי פז

היה המנכ"ל הראשון של רשות שמורות הטבע

המילים "נלבישך שלמת בטון ומלט" מתוך השיר "חזון" של נתן אלתרמן עשויות להתממש עד 2050 על פני מרחבי צפון הארץ ומרכזה. בין שטחים שיבנו, אוטוסטרדות ומסילות הברזל שיסללו וטורבינות שיסתובבו ברוח, יוותרו שטחי חקלאות מעטים וכרי מרעה בודדים. שכונות חדשות, הרחבת ישובים קיימים ואולי גם ישובים חדשים יצוצו מכל צד ועבר.

למרבית המזל, כבר בימיה הראשונים של המדינה אותרו במסגרת "תכנון פיזי לישראל", שטחים המיועדים לגנים לאומיים ושמורות טבע. אלה עברו עדכון והרחבה ניכרת עם הקמת רשות שמורות הטבע והגנים. שמורות הטבע והגנים הלאומיים מוגנים מאז 1981 סטטוטורית בתמ"א 8. זו כוללת כ-3.5 מיליון דונם ברחבי הארץ, רובם בנגב ובמדבר יהודה. אליהם יש להוסיף את שטחי הייעור של קק"ל המשתרעים על פני כ-1.6 מיליון דונם. גם הם מוגנים בחוק.

מרחבים אלה ימשיכו להוות את הבסיס העיקרי לטיולי רגל, כפי שהם מהווים למעשה גם היום. אפשר יהיה להמשיך ולטייל "מים אל ים" בתקווה שהמים ימשיכו לזרום בנחלי כזיב ועמוד. גם עתידו של שביל הפסגה בהר מירון מובטח, כמו גם מערך השבילים בכרמל, לאורך שמורת התנור ובתל דן. רוכבי האופניים יוכלו להמשיך ולרכוב להנאתם, ולבריאותם, ביערות קק"ל.

בד בבד, במרחבים שסביב השמורות, הגנים והיערות יחולו שינויים נופיים ניכרים ביותר. יוצא הדופן הם מדבר יהודה והנגב הדרומי למעט הערבה, בהם לא יחול שינוי רב. החשש לעתיד הטיולים מתמקד במידה רבה בשאלת העומס הרב וצפיפות היתר שישררו במרבית אתרי הטיול. הדוחק הצפוי בהם יפגע לא רק בהנאת המטיילים, אלא עלול לגרום גם לפגיעה בשטח. תופעות כמו זליגת מטיילים אל שולי השבילים בחיפוש אחר תחליפים לשבילים המסומנים, עלולות לפגוע במרקם הטבעי ויחייבו את הרשויות להוסיף, בצורה מושכלת, מסלולי טיול נוספים.

החששות לצפיפות יתר מחייבים הפרדה רבה ככל האפשר בין סוגי הפעילויות השונות בחיק הטבע: טיול רגלי, רכיבה על אופניים או פיקניק. יותר מכך, יש להימנע מלמשוך מטיילים לאטרקציות שאינן אורגניות לשטח. לדוגמה, הגשר התלוי שתוכנן מעל נחל כזיב לעבר מבצר מונפור. גשר כזה אמנם עשוי להיות הצלחה כלכלית, אבל הנוהרים אליו יבואו בגלל הגשר ויגרמו להצטופפות יתר עם מטיילים הבאים לאתר בזכות עצמו.

איום רציני ביותר על טיב המרחבים הפתוחים בנגב ובמדבר יהודה הם רכבי השטח. רבים מנהגיהם "אוהבים את הטבע עד מוות" ולעתים קרובות פורצים דרכים חדשות, מחוץ למסלולים המסומנים. הם מותירים שובלי אבק, חורצים את השטח ומשבשים את דמותו.

ומה יראו המטיילים? כנראה הרבה צמחים פולשים שכבר כיום משתלטים והולכים על שטחים נרחבים ודוחקים את רגליה של הצמחייה המקומית. כזו היא טיונית החולות המשגשגת במה שנותר ממרחבי החולות, חמציץ נטוי שמתפשט באדמות הקלות במישור החוף או אמברוסיה מכונסת לאורך ערוצי הנחלים באזור המרכז.

הקיטוע בין אוכלוסיות בעלי חיים שיוותרו בין הישובים לכבישים, עלול בהיעדר מעברים אפקטיביים לגרום לניוונן עקב בידוד זו מזו. חשש זה אינו תקף כנראה לגבי היעל והשפן, שהסתגלו למשכנות האדם. הוא קיים לגבי הצבי ובעלי חיים אחרים, קטנים יותר ופחות בולטים בנוף, אך לא פחות חשובים. חשש גדול עוד יותר קיים לאוכלוסיות רבות של העופות. מינים אחדים של דורסים, וגם מינים אחרים שהיו שכיחים ונפוצים, כמו החוחית וסלעית הקיץ, נעלמים כבר כיום, כנראה בגלל שינויים סביבתיים. מאידך, ציפורים פולשות כמו מיינות ומיני תוכיים ישתלטו על המרחב, יתחרו באוכלוסיות הטבעיות וקולותיהם ישמעו מכל צד ועבר.

חששות אלה מחייבים את הרשויות הנוגעות בדבר להיערך למציאות המצפה לנו מבעוד מועד.

החשש לעתיד הטיולים מתמקד בעומס וצפיפות היתר באתרים השונים

הכתבות המומלצות

הכתבות הנקראות היום באתר

﻿

# data[].attributes.attachment_link.title
פיקניק בשטח אש: לאן נוכל לטייל בישראל של 2050, והאם יש לטבע סיכוי לשרוד את הבנייה

# data[].attributes.attachment_link.description
לכבוד מאה שנה להארץ, ניסיון קולקטיבי לענות על השאלות הבלתי פתורות בישראל ד"ר יהושע שקדי איריס האן יואב שגיא ד"ר עוזי פז ד"ר יהושע שקדי מדען ראשי, רשות הטבע והגנים אוכלוסיית ישראל מונה כשמונה מיליון תושבים ובין הים לירדן חיים כ-14-13 מיליון אנשים. המודלים הדמוגרפיים מצביעים על הכפלת האוכלוסייה בעוד כ-30 שנים.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
אנרגיה ותשתיות | רכב ותחבורה

מהפכת הרכב החכם נמצאת בתחילתה, ומומחים מעריכים כי המפנה יחול ב-2025 ■ התחזית: כלי רכב חשמליים ואוטונומיים - שיתקשרו זה עם זה ועם הכבישים ■ המועצה הלאומית לכלכלה מנסה לקדם היערכות ממשלתית למהפכה, בדגש על מעבר מרכב פרטי לציבורי ושיתופי

קבל התראות בתיבת הדואר האלקטרוני שלך עבור כתבות מ אורה קורן עקוב

קבל התראות בתיבת הדואר האלקטרוני שלך עבור כתבות מ אורה קורן עקוב

"התינוקות של היום לא יצטרכו ללמוד נהיגה, משום שכלי הרכב של העתיד יהיו ללא נהג אנושי", סבור אבי שמחון, ראש המועצה הלאומית לכלכלה במשרד ראש הממשלה. בימים אלה פירסמה המועצה דו"ח שכתבה ד''ר רוני בר, העוסק בהשלכות שיהיו לחדירת כלי הרכב החכמים על המשק הישראלי.

בעולם כבר נראים על הכבישים ניצני מהפכת התחבורה החכמה, וכלי רכב חשמליים ואוטונומיים כבר מופעלים - חלקם בתוכניות ניסוי. על פי הדו"ח, התחזית היא כי בעוד כ-20 שנה ייסעו בכבישים כלי רכב חשמליים ללא נהג אנושי, שיתקשרו עם כלי רכב אחרים וכן עם תשתיות הדרכים ועם מערכות GPS, באמצעות טכנולוגיה שתהיה חלק בלתי נפרד מפס היצור של הרכב. הטכנולוגיות נמצאות עדיין בשלבי פיתוח, אבל ההערכות בעולם ובישראל הן כי 2025 תהיה שנת המפנה - שבה הן יתחילו להיות מסחריות.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
רכב אוטונומי

# data[].attributes.attachment_link.title
"התינוקות של היום כבר לא ינהגו": ישראל לקראת מהפכת תחבורה - ומה יהיה עם הפקקים?

# data[].attributes.attachment_link.description
מהפכת הרכב החכם נמצאת בתחילתה, ומומחים מעריכים כי המפנה יחול ב-2025 ■ התחזית: כלי רכב חשמליים ואוטונומיים - שיתקשרו זה עם זה ועם הכבישים ■ המועצה הלאומית לכלכלה מנסה לקדם היערכות ממשלתית למהפכה, בדגש על מעבר מרכב פרטי לציבורי ושיתופי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
דו"ח התחבורה החכמה של המועצה הלאומית לכלכלה מתייחס להשלכות של כניסת טכנולוגיות רכב חדשות - כמו רכבים חשמליים ורכבים אוטונומיים - על שוק העבודה ועל ענף ההיי־טק.

באופן מסורתי, ישראל לא היתה שחקן בתעשיית הרכב העולמי, שהתבססה שנים רבות על ענף התעשייה הכבדה. אולם הצרכים החדשים שטכנולוגיות התחבורה החכמה הולידו - גם בתחום התוכנה וההיי־טק - יצרו הזדמנויות חדשות עבור חברות ישראליות. זה מתבטא היטב במספרים: עד ל-2018, ההשקעה המצטברת לאורך השנים בחברות סטארט־אפ בתחום התחבורה בישראל היתה 4.3 מיליארד דולר, לעומת השקעה מצטברת של 2.4 מיליארד דולר ב-2014 ו-39 מיליון דולר ב-2006.

לפי דו"ח של חברת הייעוץ הגרמנית "רולנד ברגר", נכון ל-2018 פועלים בישראל כ-550 סטארט־אפים בתחום התחבורה. כשליש מהם עוסקים במה שמוגדר "תחבורה חכמה" - אפליקציות, שירותי ניהול ציי רכב, תחבורה שיתופית ועוד. הדו"ח מציין גם מהלכים כמו כניסתן של ענקיות בינלאומיות לישראל והקמת מרכזי פיתוח וחדשנות - בהם כניסתן לישראל של ג'נרל מוטורוס, רנו־ניסן ופולקסווגן; רכישת מובילאיי על ידי אינטל ועוד.

עברו לתצוגת גלריה

ואולם, הדו"ח מבהיר כי על מנת שישראל תמשיך להיות שחקן משמעותי בעולם התחבורה חכמה, חשוב להמשיך במאמצים להפוך אותה למוקד של "אתרי בטא" - אזורים שבהם חברות מחו"ל יכולות לבצע ניסויים טכנולוגיים בישראל (למשל, אתרים לבחינת נסיעת רכבים ללא נהג). "עבור חברות הטכנולוגיה יש חשיבות למיקום מרכזי המו"פ בסמיכות לאתרי היישום וההטמעה, ובשלב ה-Scale-up (צמיחה) של המוצר הן עשויות לשקול מחדש את מיקום מרכזי המו"פ בהתאם למיקום של אתרי הבטא לניסוי הטכנולוגיה. לכן, כדי שישראל תמשיך להיות שחקן משמעותי בעולם התחבורה החכמה, חשוב שחברות הטכנולוגיה יוכלו להטמיע ולנסות את הטכנולוגיה בזירה המקומית", נכתב בדו"ח.

על פי הדו"ח, מקצועות כמו נהגי אוטובוס, מוניות ומשאיות נחשבים בעולם למקצועות בסכנת הכחדה - מאחר שברכב האוטונומי אין בהם צורך. מקצועות נוספים שנמצאים בסכנה, או לכל הפחות עומדים לפני צורך להיערך מחדש, הם בתחומי התחזוקה ויבוא החלקים. זאת, בשל המעבר לכלי רכב חשמליים, שכוללים פחות חלקים ודורשים פחות תחזוקה. הסיכונים המקצועיים האלה רלוונטיים גם לישראל. כיום קיים מחסור חמור בנהגים מקצועיים - ואלפי משרות נהגי אוטובוס ומשאית ממתינות לאיוש. קיימת דילמה אם לתמרץ אנשים לעבוד בתור נהגים כיום, כדי לענות על המחסור בטווח הקצר - אך לקחת את הסיכון שרבים מהם יוותרו ללא מקצוע בעתיד הלא רחוק.

לפיכך, הדו"ח ממליץ לתמרץ ולהכשיר נהגי אוטובוס ומשאית, אך במקביל לפתח גם מנגנונים להכשרות ולהסבות, שיאפשרו לעובד לבצע הסבה מקצועית בעתיד, אפילו במקביל להמשך עבודתו כנהג. זאת באמצעות יצירת מערכי הכשרה גמישים, ששמים דגש על בקיאות באנגלית, מתמטיקה ומיומנות בכלים דיגיטליים - שיכינו את הנהגים לתפקידים אחרים בתחום הלוגיסטיקה והשינוע במקביל.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
רכב אוטונומי

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מכונית חשמלית

# data[].attributes.attachment_link.title
"להפוך את ישראל לאתר ניסויים טכנולוגיים של תחבורה חכמה"

# data[].attributes.attachment_link.description
אם במשך שנים ישראל לא לקחה חלק בתעשיית הרכב העולמית, הרי שבעידן הטכנולוגי של התחבורה החכמה יש לה מקום של כבוד ■ אולם העידן החדש מביא איתו גם סכנות מקצועיות, בעיקר עבור הנהגים, שיוחלפו בכלי רכב אוטונומיים: "יש לפתח מנגנונים להסבות מקצועיות"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
שנתיים אחרי שהעיירה הקנדית איניספיל העבירה את האחריות על התחבורה הציבורית לאובר, הוכתר הפרויקט כהצלחה ■ עם זאת, הרשויות לא הצליחו לחסוך מהמהלך ובמקביל, מספר המכוניות על הכביש גדל משמעותית ■ בינתיים, רוצות הרשויות לבקש מאובר שתפעיל שירות קו אוטובוס רגיל

כשדניאל ארגה בן ה-19 צריך להגיע לעבודה שלו בקניון באיניספיל, יש לו כמה אפשרויות. הליכה לאורך הכביש המהיר תיקח שלוש שעות. מונית היא פתרון מהיר יותר, אך גם יקר יותר - ולכן הוא בוחר בתחבורה הציבורית של העיירה: אובר.

"זה מעולה לצעירים, במיוחד אם אין לך רישיון", הוא אומר לאחר שהוא מגיע לחנות של טומי הילפיגר שבה הוא עובד.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
כלכלה שיתופית

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
תחבורה ציבורית

# data[].attributes.attachment_link.title
החליפו את התחבורה הציבורית באובר כדי לחסוך כסף - והוציאו יותר

# data[].attributes.attachment_link.description
שנתיים אחרי שהעיירה הקנדית איניספיל העבירה את האחריות על התחבורה הציבורית לאובר, הוכתר הפרויקט כהצלחה ■ עם זאת, הרשויות לא הצליחו לחסוך מהמהלך ובמקביל, מספר המכוניות על הכביש גדל משמעותית ■ בינתיים, רוצות הרשויות לבקש מאובר שתפעיל שירות קו אוטובוס רגיל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
כשבוחנים את הצעת התקציב שהניח השר כחלון, ניכר שאין בה כל התייחסות קונקרטית ומקיפה למצוקה הגדולה של האוכלוסיה המוחלשת ביותר בישראל- המיעוט הערבי. הדרך היעילה ביותר לשילוב האזרחים הערבים היא לא בגיוס חובה ולא בהתניית אזרחות, אלא על ידי הקטנת הפערים ושיפור מצבם הסוציו-אקונומי.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
פרופ' מרדכי קרמניצר

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
עו״ד אלונה וינוגרד ,

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ד"ר נסרין חדאד חאג'-יחיא

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ד"ר סאמי מיעארי

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
פרופ' מומי דהן

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
פרופ' ידידיה שטרן

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ד"ר טליה שטיינר

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
עו"ד לילה מרגלית

# data[].attributes.attachment_link.title
פערים חברתיים-כלכליים

# data[].attributes.attachment_link.description
כשבוחנים את הצעת התקציב שהניח השר כחלון, ניכר שאין בה כל התייחסות קונקרטית ומקיפה למצוקה הגדולה של האוכלוסיה המוחלשת ביותר בישראל- המיעוט הערבי. הדרך היעילה ביותר לשילוב האזרחים הערבים היא לא בגיוס חובה ולא בהתניית אזרחות, אלא על ידי הקטנת הפערים ושיפור מצבם הסוציו-אקונומי.

# data[].attributes.attachment_link.title
כנס-ישראל-100-תסריטי-עתיד

# data[].attributes.headline
קווים אדומים

# data[].attributes.subject
קווים אדומים

# data[].attributes.attachment_link.title
כנס-ישראל-100-קווים-אדומים

# data[].attributes.attachment_link.title
כנס-ישראל-100-טכנולוגיה

# data[].attributes.attachment_link.title
כנס-ישראל-100-סוגיות-תכנוניות

# data[].attributes.attachment_link.title
כנס-ישראל-100-מרחב

# data[].attributes.attachment_link.title
כנס-ישראל-100-תחבורה

# data[].attributes.attachment_link.title
כנס-ישראל-100-השתתפות-ציבור

# data[].attributes.attachment_link.title
כנס-ישראל-100-שיח-תכנוני

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
דבר העובדים בארץ ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
האם הפערים החברתיים-כלכליים בישראל מתרחבים או מצטמצמים, והאם החברה הישראלית נהיית חברה שוויונית וצודקת יותר? התשובות לשאלות כבדות משקל אלה קשות בהרבה למענה ממה שנראה ממבט ראשון. לפי הכלי המקובל למדידת חוסר שוויון - מדד ג'יני שפורסם החודש - הפערים בישראל גדלו ב-2018, וזאת לאחר כמה שנים של ירידה. אלא שגם מדד זה סובל מבעיות, ומספר סיפור חלקי על מצב אי-השוויון. ייתכן שאף מדד כלכלי לא יכול לספק לנו את 'התמונה המלאה', אך בכנס שערך לאחרונה מרכז טאוב והתמקד בקשר בין שוויון לצמיחה, הציגו מספר חוקרים נתונים ששופכים אור נוסף על שאלות השוויון בישראל, ויכולים לסמן כיוון למדיניות שתחלק את פירות הצמיחה במשק בצורה הוגנת יותר.

אז מה באמת קרה לעניים בישראל מאז הקיצוץ בקצבאות של 2003? מה קרה למעמד הביניים הישראלי, ואיך הוא בהשוואה למדינות אחרות במערב? איך משפיעה המדינה על המצב, ולאן ממשיכים מכאן? תשובות מוחלטות לשאלות אולי אין, אבל הנה כמה נתונים שמעניקים תמונה מורכבת יותר של הפערים הכלכליים החברתיים בישראל.

הפערים שלכם חזרו

יתרונו הגדול של מדד ג'יני הוא בכך שבאמצעות נוסחה המחשבת את פיזור ההכנסות בין כלל האזרחים, הוא מנפיק מספר אחד, ברור ובר השוואה, המשקף את חלוקת ההכנסות במדינה - בין 0 (חלוקת הכנסות שוויונית לחלוטין) ל-1 (כל ההכנסות מגיעות לאדם אחד בלבד, וכלום לכל היתר). מדד ג'יני לשנת 2018, שפורסם לפני כשבועיים, בישר על שינוי מגמה: אחרי כעשור של ירידה, אי-השוויון בישראל גדל - מ-0.351 ל-0.355. מדובר בגדילה קטנה יחסית בחוסר השוויון, אך בעלת משמעות ציבורית נרחבת: כל שינוי במדד זה משפיע על האופן בו אנחנו מספרים לעצמנו מה קורה בכלכלה שלנו.

סיפורה של ישראל בשני העשורים האחרונים כפי שמשתקף במדד ג'יני, הוא סיפור גדילתם המהירה של הפערים הכלכליים בתחילת שנות האלפיים, וצמצומם בשנים האחרונות עד לשיעור בו היו ב'נקודת האפס' האחרונה של הכלכלה הישראלית - הרפורמות הכלכליות האגרסיביות שהוביל נתניהו כשר אוצר בשנים 2003-2005

סיפורה של ישראל בשני העשורים האחרונים כפי שמשתקף במדד ג'יני, הוא סיפור גדילתם המהירה של הפערים הכלכליים בתחילת שנות האלפיים, וצמצומם בשנים האחרונות עד לשיעור בו היו ב'נקודת האפס' האחרונה של הכלכלה הישראלית - הרפורמות הכלכליות האגרסיביות שהוביל נתניהו כשר אוצר בשנים 2003-2005. רפורמות אלו כללו קיצוץ חד בקצבאות הילדים ובקצבאות אחרות, קיצוץ בשכר במגזר הציבורי, העלאת גיל הפרישה ועוד, והקפיצו את מימדי העוני ואי-השוויון.

"אחרי שעשינו כאן רפורמות גדולות מאוד, שהקפיצו את אי השוויון משום ששללנו את קצבאות הילדים, זה השפיע מאוד על הציבור החרדי והציבור הערבי וזה הגדיל את העוני ואת אי השוויון", אמר נתניהו בהתייחס למהלכיו כשר האוצר ב-2003, "אבל אחרי שהם הסתגלו לזה ונכנסו לשוק העבודה, תראו מה קרה - זה יורד לרמה הנמוכה ביותר זה עשרים שנה". אבל האם באמת פשוט חזרנו לנקודת האפס? מה בעצם השתנה? התבוננות במדדים אחרים של עוני ואי-שוויון מגלה כי העניים נעשו עניים יותר, ורבים ממי שהשתייכו למעמד הביניים הצטרפו למעגל העוני.

פחות עניים, עניים יותר

מדד מרכזי נוסף לחוסר שוויון הוא שיעור העוני - החלק באוכלוסיה שהכנסתו נמוכה מ'קו העוני', המוגדר כמחצית ההכנסה הפנויה החציונית לנפש (ההכנסה החציונית היא ההכנסה שמחצית מהאנשים מרוויחים יותר ממנה ומחצית מרוויחים פחות ממנה). את שיעור העוני מפרסם מדי שנה המוסד לביטוח הלאומי, ואם מסתכלים עליו בשנים האחרונות מגלים תמונה די דומה לזו שמשתקפת ממדד ג'יני - עלייה חדה בשיעור העוני לאחר הגזירות הכלכליות של 2003, שהתמתנה עם השנים, ובשנים האחרונות רשמה ירידה קלה לשיעור דומה לזה של 2003. אלא שנתונים שהציג פרופ' דניאל גוטליב, סמנכ"ל המחקר של המוסד לביטוח הלאומי, מציגים תמונה קודרת הרבה יותר.

אם מתבוננים על מדד חומרת העוני בישראל מאז 2003, עולה שבעוד ששיעור העניים באוכלוסייה גדל ולאחר מכן הצטמצם, חומרת העוני רק הלכה והעמיקה

אחת הבעיות במדד שיעור העוני היא הדיכוטומיה בה הוא מחלק את האוכלוסייה ל'עניים' ו'לא עניים', חלוקה שעלולה ליצור תמונה מטעה. בשנת 2017 (הנתונים האחרונים שפורסמו) חיו 1.78 מיליון איש מתחת לקו העוני, שעמד על הכנסה חודשית של כ-5,216 שקלים לזוג. המדד לא מספר לנו האם רובם המוחץ הרוויחו שקלים בודדים מתחת לקו העוני, או שרובם חיו בעוני עמוק והרוויחו מאות שקלים מתחת לקו העוני - המדד לא יושפע מכך. שינוי של שקלים בודדים בגובה קיצבה יכול להוריד מתחת לקו העוני או להעלות מעליו אוכלוסיות שלמות. לשם כך הומצא מדד חומרת העוני, אותו הציג פרופסור גוטליב. באמצעות נוסחה מתמטית בוחן מדד זה את ה"פער הקולקטיבי" של האנשים מקו העוני - לא מספר העניים, אלא מה היא מידת העוני בישראל?

אם מתבוננים על מדד חומרת העוני בישראל מאז 2003, עולה שבעוד ששיעור העניים באוכלוסייה גדל ולאחר מכן הצטמצם, חומרת העוני רק הלכה והעמיקה. בהרצאתו בכנס חילק גוטליב את שני העשורים האחרונים לשתי תקופת - הקיצוצים הגדולים בין השנים 2002 ל-2006, ושיקום חלק מהזכויות הסוציאליות בין 2006 ל-2017. שתי תקופות אלה תואמות במידה רבה לשינויים במדד הג'יני ולשיעור העניים, אך לעומתם, מדד חומרת העוני רק הלך והעמיק. שיעור העניים בישראל אולי חזר לרמתו בתחילת שנות האלפיים, אבל העניים של היום עניים הרבה יותר - ואולי נכון יותר לומר כי העוני בישראל העמיק הרבה יותר. במילים אחרות, חלק מהישראלים ש'הצטרפו' למעגל העוני ב-2003 יצאו לעבוד והצליחו להישאר עם הראש מעל המים, בעוד חלק אחר הידרדרו ונעשו עניים יותר.

לאן נעלם מעמד הביניים?

השיח על פערים חברתיים מתרכז בדרך כלל בעשירונים העליונים והתחתונים, אך דרך אחרת להתבונן על הפערים בישראל היא לבחון את מצבו של מעמד הביניים, המעמד שאמור להיות עמוד השדרה של דמוקרטיה מתפקדת. פרופ' ג'נט גורניק, מנהלת מכון סטון לחקר אי שוויון חברתי כלכלי באוניברסיטת CUNY בניו יורק, הציגה בכנס הגדרה למעמד הביניים: מי שמרוויח בין מחצית מהשכר החציוני (כלומר נמצא מעל לקו העוני), לעד כפול 2 ממנו. לדוגמה: בישראל 2018 עמד השכר החציוני בישראל על 7,988 ש"ח בחודש. לפי החישוב המוצע, למעמד הביניים בישראל משתייכים הישראלים שהכנסתם היא בין 3,994 ל-15,976 ש"ח בחודש.

לפי פרופ' ג'נט גורניק, בין השנים 1985 לשנים 2013-6 התכווץ מעמד הביניים ברוב מוחלט של המדינות, כשישראל היא אחת המובילות בהתכווצות עם ירידה של 8.59%

נתונים שהציגה גורניק בכנס מספרים בבירור את סיפור היעלמותו של מעמד הביניים בישראל ובעולם. כשהיא נשענת על מאגר מידע שמקיף 52 מדינות ונאסף במכון לוקסמבורג למחקר כלכלי-חברתי, גילתה גורניק כי בין השנים 1985 לשנים 2013-6 התכווץ מעמד הביניים ברוב מוחלט של המדינות, כשישראל היא אחת המובילות בהתכווצות עם ירידה של 8.59%. לפי ההגדרה של גורניק, בישראל משתייכים למעמד הביניים 67.58% מהאוכלוסייה, בדומה לסין, ספרד וארה"ב. לשם השוואה, בשוויץ משתייכים למעמד הביניים כ-85% מהאוכלוסיה, ובנורווגיה כ-87%.

אז לאן נעלם מעמד הביניים בישראל? הנתונים שהציגה גורניק מספקים מענה על השאלה, והתשובה אינה מעודדת במיוחד. לפי הנתונים, 7.06% ממעמד הביניים בישראל ירד אל מתחת לקו העוני, ורק 1.54% מהאוכלוסייה הגדילו את הכנסתם לרמה הגבוהה מפעמיים השכר החציוני.

היעלמותו של מעמד הביניים איננה תופעה ייחודית לישראל, והיא משקפת שינוי שמתרחש בימים אלה ברוב כלכלות העולם, אבל גם בהשוואה בינלאומית, קשה שלא לראות בישראל מקרה קיצוני יחסית של חברה שהאמצע שלה הולך ונעלם.

המדינה נעלמת ולאן ממשיכים מכאן?

"האם עובדים לא-מיומנים ייעלמו כמו סוסים?", שאל בכנס פרופסור דיוויד וייל מאוניברסיטת בראון, כשהוא מצביע על גרף שמראה את הצניחה בשימוש בסוסים ושוורים בחקלאות לאורך המאה העשרים. בפתח הרצאתו הסביר וויל כי בעוד אין קשר קבוע וחד משמעי בין אי-שוויון לצמיחה, ההתפתחות הטכנולוגית נוטה להגביר את הצמיחה, ולהרחיב את אי-השוויון. הסיבה לכך היא שאוטומציה פוגעת באופן חמור יותר בעובדים החלשים וחסרי המיומנויות, ומעצימה עובדים משכילים ומיומנים, שנולדו לרוב למעמדות החזקים יותר. בתוך כך התייחס וייל לצורך ההולך וגובר בהכשרה מקצועית אפקטיבית, שתאפשר לעובדים להתמודד עם השינויים המתרחשים.

מה שהניע את הירידה במדד אי השוויון בעשור האחרון אינו מדיניות המסים והקצבאות של הממשלה, אלא דווקא מהלכים שהגבירו את השוויון בשכר - עליית שכר המינימום ושיפור ברמות השכר הנמוכות והבינוניות

נתון מעניין שהביא פרופסור וייל הוא השפעתה היורדת של המדינה על מדד ג'יני בישראל: בדיקת שיעורי אי השוויון לפני ואחרי תשלומי ההעברה מגלה כי מה שהניע את הירידה במדד אי השוויון בעשור האחרון אינו מדיניות המסים והקצבאות של הממשלה, אלא דווקא מהלכים שהגבירו את השוויון בשכר - עליית שכר המינימום ושיפור ברמות השכר הנמוכות והבינוניות. למעשה, תרומתה הישירה של התערבות המדינה להגברת השוויון נמוכה יחסית. המאבקים וההישגים של העבודה המאורגנת בישראל להעלאת שכר - שכוללים את העלאת שכר המינימום, הסכמי המסגרת במגזר הציבורי והסכמים קיבוציים לשיפור השכר במגזר הפרטי - הם שהגבירו את השוויון. גם בהם מהווה המדינה צד, אך המנוע שדוחף אותם הוא ההסתדרות והמעסיקים.

ירידת השפעתה של המדינה על השוויון בישראל אינה סיפור חדש, אבל על רקע העתיד הטכנולוגי שמציג פרופ' וייל, הוא מקבל משמעות מפחידה ביחס לעתיד. המגמה של נסיגת המדינה ממעורבות בהגברת השוויון במשק עלולה להתגלות כהרסנית כשהשינויים הגדולים שעובר עולם העבודה ידרשו השקעה משמעותית בהכשרה ובהסבה מקצועית, כמו גם רשת ביטחון לעובדים שמפוטרים בגלל שינויים טכנולוגיים. אם תימשך מגמת הנסיגה של הממשלה מאחריות למרכיבים אלה, אי השוויון צפוי עלול להעמיק לרמות שאינן מוכרות לנו היום.​

# data[].attributes.attachment_link.title
מה קרה לפערים בישראל? שלושה כלכלנים, שלושה גרפים, שלושה סיפורים

# data[].attributes.attachment_link.description
האם הפערים החברתיים-כלכליים בישראל מתרחבים או מצטמצמים, והאם החברה הישראלית נהיית חברה שוויונית וצודקת יותר? התשובות לשאלות כבדות משקל אלה קשות בהרבה למענה ממה שנראה ממבט ראשון. לפי הכלי המקובל למדידת חוסר שוויון - מדד ג'יני שפורסם החודש - הפערים בישראל גדלו ב-2018, וזאת לאחר כמה שנים של ירידה.

# data[].attributes.headline
תנועת אור - חשבתם פעם איך תראה מדינת ישראל כשתהיה בת 100?

# data[].attributes.subject
תנועת אור - חשבתם פעם איך תראה מדינת ישראל כשתהיה בת 100?

# data[].attributes.attachment_link.description
Log into Facebook to start sharing and connecting with your friends, family, and people you know.

# data[].attributes.headline
בשנת 2065 לפי דה מרק

# data[].attributes.body
בשנת 2065 לפי דה מרקר אוכלסיית הקהילה החרדית תהיה הרוב במדינת ישראל.  בהתחשב בעובדה שחלק גדול מהאוכלוסייה לא עובד, כיצד מתכננים להתייחס לתחזית זו ?
(יוחאי הרפז).

# data[].attributes.headline
מה עושים עם מחירי הד

# data[].attributes.body
מה עושים עם מחירי הדיור? אם הצפיפות תעלה ככל הנראה שהמחירים ימשיכו לעלות, האם גם המשכורות יעלו בהתאמה ? (קבוצה 6)

# data[].attributes.headline
איך נוצרים פעריים חברתיים 

# data[].attributes.subject
איך נוצרים פעריים חברתיים 

# data[].attributes.body
איך ניתן לצמצם אותם?

# data[].attributes.headline
מה יקרה עם הדיגיטציה

# data[].attributes.body
מה יקרה עם הדיגיטציה במערכת החינוך ? האם משבר הקורונה יביא לשינוי השיטה החינוכית הקיימת ?
(קבוצה 6)

# data[].attributes.headline
כיצד ההתמכרות למסכים

# data[].attributes.body
כיצד ההתמכרות למסכים וטכנולוגיה תשפיע מבחינה נפשית ופיזית על החברה ?
(קבוצה 6)

# data[].attributes.headline
הקהילה הישראלית של הS

# data[].attributes.body
הקהילה הישראלית של הSDG

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
SDG ישראל - פיתוח בר קיימא

# data[].attributes.attachment_link.title
SDG ישראל - פיתוח בר קיימא | מציאת פתרונות לבעיות הגדולות בעולם

# data[].attributes.attachment_link.description
SDG ישראל היא קהילה של גופים ויזמים המקדמים אימפקט, לשינוי חברתי וסביבתי ולפיתוח בר-קיימא של האו”ם. מטרתנו היא למצוא פתרונות לבעיות הגדולות בעולם בעזרת החדשנות הישראלית.

# data[].attributes.headline
קואליציית ארגונים לי

# data[].attributes.body
קואליציית ארגונים ליישום אגנ'דה 2030 בישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
קואליציית ארגונים ליישום אגנ'דה 2030 בישראל

# data[].attributes.attachment_link.description
‎הקבוצה הזו מיועדת לשמש במה לשיתוף לחברים בקואליציית ארגוני החברה האזרחית הפועלת ליישום יעדי האו"ם - אג'נדה 2030. 17 היעדים לפיתוח בר קיימא לשנת 2030 של האו"ם, אשר להם מחויבת גם ישראל, כוללים בין...

# data[].attributes.headline
תוכנית לימודים בין לאומית - World’s Largest Lesson

# data[].attributes.subject
תוכנית לימודים בין לאומית - World’s Largest Lesson

# data[].attributes.body
My goofy ahh Quindle Dingle

# data[].attributes.attachment_link.description
31.6k votes, 160 comments. 1.5m members in the shitposting community. Be funny

# data[].attributes.attachment_link.embed_code
twibbler from shitposting

# data[].attributes.attachment_link.description
126k votes, 721 comments. 1.5m members in the shitposting community. Be funny

# data[].attributes.attachment_link.embed_code
death sentence from shitposting

# data[].attributes.body
———————————No 🤬?——————————— ⠀⣞⢽⢪⢣⢣⢣⢫⡺⡵⣝⡮⣗⢷⢽⢽⢽⣮⡷⡽⣜⣜⢮⢺⣜⢷⢽⢝⡽⣝ ⠸⡸⠜⠕⠕⠁⢁⢇⢏⢽⢺⣪⡳⡝⣎⣏⢯⢞⡿⣟⣷⣳⢯⡷⣽⢽⢯⣳⣫⠇ ⠀⠀⢀⢀⢄⢬⢪⡪⡎⣆⡈⠚⠜⠕⠇⠗⠝⢕⢯⢫⣞⣯⣿⣻⡽⣏⢗⣗⠏⠀ ⠀⠪⡪⡪⣪⢪⢺⢸⢢⢓⢆⢤⢀⠀⠀⠀⠀⠈⢊⢞⡾⣿⡯⣏⢮⠷⠁⠀⠀ ⠀⠀⠀⠈⠊⠆⡃⠕⢕⢇⢇⢇⢇⢇⢏⢎⢎⢆⢄⠀⢑⣽⣿⢝⠲⠉⠀⠀⠀⠀ ⠀⠀⠀⠀⠀⡿⠂⠠⠀⡇⢇⠕⢈⣀⠀⠁⠡⠣⡣⡫⣂⣿⠯⢪⠰⠂⠀⠀⠀⠀ ⠀⠀⠀⠀⡦⡙⡂⢀⢤⢣⠣⡈⣾⡃⠠⠄⠀⡄⢱⣌⣶⢏⢊⠂⠀⠀⠀⠀⠀⠀ ⠀⠀⠀⠀⢝⡲⣜⡮⡏⢎⢌⢂⠙⠢⠐⢀⢘⢵⣽⣿⡿⠁⠁⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀ ⠀⠀⠀⠀⠨⣺⡺⡕⡕⡱⡑⡆⡕⡅⡕⡜⡼⢽⡻⠏⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀ ⠀⠀⠀⠀⣼⣳⣫⣾⣵⣗⡵⡱⡡⢣⢑⢕⢜⢕⡝⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀ ⠀⠀⠀⣴⣿⣾⣿⣿⣿⡿⡽⡑⢌⠪⡢⡣⣣⡟⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀ ⠀⠀⠀⡟⡾⣿⢿⢿⢵⣽⣾⣼⣘⢸⢸⣞⡟⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀ ⠀⠀⠀⠀⠁⠇⠡⠩⡫⢿⣝⡻⡮⣒⢽⠋⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀⠀ —————————————————————————————