# data[].attributes.headline
Кайдашева сім'я. Сцена з вистави

# data[].attributes.subject
Кайдашева сім'я. Сцена з вистави

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Театр імені Івана Франка

# data[].attributes.attachment_link.title
Кайдашева сім'я. Сцена з вистави

# data[].attributes.headline
Серіал "Спіймати Кайдаша"

# data[].attributes.subject
Серіал "Спіймати Кайдаша"

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Елена Украинская

# data[].attributes.attachment_link.title
Буктрейлер "Кайдашева сім'я".

# data[].attributes.headline
Буктрейлер «Кайдашева Сім‘я»

# data[].attributes.subject
Буктрейлер «Кайдашева Сім‘я»

# data[].attributes.attachment_link.title
Буктрейлер «Кайдашева Сім‘я»

# data[].attributes.headline
Гра "вірю - не вірю" 

# data[].attributes.subject
Гра "вірю - не вірю" 

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Гра "вірю - не вірю" спрямована на перевірку знання здобувачами освіти 10 та 11 класів змісту повісті "Кайдашева сім'я" І. Нечуя-Левицького.

Розробка містиь завдання, індивідуальні картки відповідей для учасників гри, ключ-відповіді для учителя.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Перепелиця Любов Вікторівна

# data[].attributes.attachment_link.title
Гра "Вірю - не вірю" за повістю "Кайдашева сім'я" І. Нечуя-Левицького"

# data[].attributes.attachment_link.description
Гра "вірю - не вірю" спрямована на перевірку знання здобувачами освіти 10 та 11 класів змісту повісті "Кайдашева сім'я" І. Нечуя-Левицького. Розробка містиь завдання, індивідуальні картки відповідей для учасників гри, ключ-відповіді для учителя.

# data[].attributes.body
Ейдос - конспект

# data[].attributes.attachment_link.title
Ейдос-конспект

# data[].attributes.body
ФБ сторінка Нечуя- Левицького

# data[].attributes.attachment_link.title
ФБ сторінка Нечуя-Левицького

# data[].attributes.body
Іван Нечуй-Левицький

# data[].attributes.attachment_link.title
1Іван Семенович Нечуй

# data[].attributes.body
Сюжет "Кайдашева сім'я"

# data[].attributes.attachment_link.title
Сюжет-розмальовка

# data[].attributes.attachment_link.title
ДОПОВНИТИ ТАБЛИЦІ МАТЕРІАЛОМ

# data[].attributes.headline
Група №3 (Станчєвська В)

# data[].attributes.subject
Група №3 (Станчєвська В)

# data[].attributes.body
Вебінар ЗНО

# data[].attributes.attachment_link.title
Вебінар 7. Іменник: відмінювання іменників. І. Нечуй-Левицький "Кайдашева сім'я". ЗНО 2021

# data[].attributes.headline
Гра (група №5) (Торопцева Катерина)

# data[].attributes.subject
Гра (група №5) (Торопцева Катерина)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Катерина Торопцева

# data[].attributes.attachment_link.title
Кайдашева сім'я

# data[].attributes.attachment_link.description
Опрацюйте текст та сюжет твору Нечуя-Левицького 

# data[].attributes.headline
Гра (група №4) Гаврилко Вероніка)

# data[].attributes.subject
Гра (група №4) Гаврилко Вероніка)

# data[].attributes.attachment_link.title
Іван Нечуй-левицький. Кайдашева сім'я

# data[].attributes.attachment_link.description
Перевір, чи уважно ти прочитав оповідання!

# data[].attributes.headline
Гра група (Тритяк Софія)

# data[].attributes.subject
Гра група (Тритяк Софія)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
София Тритяк

# data[].attributes.attachment_link.title
Кайдашева сім`я

# data[].attributes.attachment_link.description
Тобі потрібно знайти слова, відпвідаючи на питання

# data[].attributes.body
Заповни паспорт твору "Кайдашева сім'я"

# data[].attributes.body
Створи свою хмару слів до повісті

# data[].attributes.headline
Група 2 Хмара слів до повісті "Кайдашева сім'я"  (Борисенко С.)

# data[].attributes.subject
Група 2 Хмара слів до повісті "Кайдашева сім'я"  (Борисенко С.)

# data[].attributes.body
Нечуй - Левицький "Кайдашева сім'я" .Впізнай героя за цитатою.

http://join.naurok.ua/
Код доступу 4668502

# data[].attributes.body
Пройди тест тут
http://join.naurok.ua/
Код доступу 1143661

# data[].attributes.headline
Група І (Плетень І)

# data[].attributes.subject
Група І (Плетень І)

# data[].attributes.body
Перевір свої знання . Зіграй у гру!

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Елена Овдиенко

# data[].attributes.attachment_link.title
І.Нечуй-Левицький

# data[].attributes.headline
Крок 16        Підготовка до ЗНО

# data[].attributes.subject
Крок 16        Підготовка до ЗНО

# data[].attributes.body
Інструментарій власного висловлювання.
Використовуючи текст повісті "Кайдашева сім'я", напишіть тезу, аргумент і приклад до теми " А слово - струм, а слово- зброя"

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Українська література

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Як написати Власне Висловлення на ЗНО з української мови та літератури?

Одним з етапів зовнішнього незалежного оцінювання з української мови та літератури є завдання з розгорнутою відповіддю - створення власного письмового висловлення на дискусійну тему. Воно вимагає застосування вмінь формулювати й обстоювати власну думку, аргументувати, наводити приклади для підтвердження своїх думок, робити висновки, логічно й послідовно викладати думки у зв'язному тексті й передбачає виявлення рівня знань учасників ЗНО з національної та світової літератури, історії, мистецтва.

У творі слід аргументовано підтримати або спростувати подану в завданні позицію, продемонструвати вміння створювати текст-роздум на запропоновану тему. Зазначимо, що в учасників не вимагають докладного переказу змісту художнього твору, на який покликаються, чи повної характеристики персонажів. Проте обов'язковим є сформулювати тезу, навести два-три переконливі докази, які найкраще аргументуватимуть міркування, проілюструвати думки покликаннями на приклади з художньої літератури (указати проблему, порушену письменником, назву твору, назвати художні образи, через які проблема розкрита, навести цитати з твору тощо), історичні факти, приклади із суспільно-політичного життя або випадки із життя. Наприкінці необхідно сформулювати висновки.

Отож для формулювання характерна чіткість в умовах, які слід виконати, щоб робота була такою, що відповідає заданим критеріям. Так, твір-роздум - особливий текст, будова якого визначена законами логіки. Таким чином, від випускника вимагають написати висловлення, у якому потрібно чітко й послідовно дотримати певної структури.

Структура власного висловлення у форматі ЗНО:

Теза.

Перший аргумент.

Другий аргумент.

Приклад з художньої літератури.

Приклад з історії, суспільно-політичного чи власного життя.

Висновок.

Або:

Теза.

Перший аргумент.

Приклад з літератури.

Другий аргумент.

Приклад з історії, суспільно-політичного чи власного життя.

Висновок.

Розгляньмо детальніше кожен зі складників, що становить структуру твору-роздуму:

теза - основне твердження, чітко сформульована думка, яку потрібно довести;

аргументи (не менше двох) - підстави, пояснення, докази, які підтверджують чи спростовують думку;

приклади (не менше двох) - ілюстрації основних положень із творів художньої літератури, інших видів мистецтва, історії, суспільно-політичного чи власного життя;

висновок - це підтвердженням висунутої тези. Формулюючи висновок, фактично потрібно повторити думку, висловлену на початку твору, але, звісно, іншими словами. Висновок має бути компактним. Усе доволі просто: обов'язкові слова (отже, таким чином, можна підсумувати тощо) й одне-два речення, суголосні тезі.

Усі елементи структури твору мають перебувати в логічному зв'язку: аргументи доводять тезу, приклади підтверджують правильність аргументів, висновок підсумовує висловлене.

Оцінюють структуру твору за таким критеріями: наявність усіх названих елементів структури, їх пов'язаність (тезі відповідають аргументи, приклади й висновок) і використання спеціальних слів та висловів, потрібних для кожної частини тексту.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як написати Власне Висловлення на ЗНО з української мови та літератури / Бібліотека Української Літератури – UkrClassic.com.ua

# data[].attributes.attachment_link.description
Одним з етапів зовнішнього незалежного оцінювання з української мови та літератури є завдання з розгорнутою відповіддю — створення власного письмового

# data[].attributes.body
Як ЗНО

# data[].attributes.body
Інтертактивні завдання

# data[].attributes.body
Іван Нечуй-Левицький “Кайдашева сім’я”: особливості твору, цитатна характеристика персонажів, скорочений переказ (з ілюстраціями!)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Сьогодні в центрі нашої уваги соціально-побутова повість "Кайдашева сім'я" Івана Нечуя-Левицького. У цій статті ти дізнаєшся про жанр та композицію твору, познайомишся ближче з персонажами повісті.

Яскраві картинки до скороченого переказу чудово ілюструють твір і трохи нагадують картинки з коміксів.

Проте не забуваймо, що сміх у "Кайдашевій сім'ї" - це "сміх крізь сльози". Чому? Читай далі...

Про автора

Іван Семенович Нечуй-Левицький (справжнє прізвище - Левицький) - український прозаїк, перекладач. Він увійшов в історію української літератури як видатний майстер художньої прози.

За півстоліття творчої діяльності Іван Нечуй-Левицький написав понад п'ятдесят романів, повістей, оповідань, п'єс, казок, нарисів, гуморесок, літературно-критичних статей.

Особливості творчості письменника:

- у соціально-побутових оповіданнях та повістях зобразив тяжке життя українського народу другої половини XIX ст., зокрема селянства й заробітчан;
- на відміну від своїх попередників - Гринорія Квітки-Основ'яненка та Марка Вовчка, він докладніше розробляв характери, повніше висвітлював соціальний побут, показував своїх героїв у гострих зіткненнях із соціальними умовами;
- своєрідна риса стилю Івана Нечуя-Левицького - тонке поєднання реалістичної конкретності описів, великої уваги до деталей портретів та особистісних характеристик, побуту, обставин праці, особливостей мови та поведінки персонажів із живописною образністю, емоційністю, тяжінням до яскравих епітетів, тонкий гумор.

Жанр

"Кайдашева сім'я" - яскравий зразок реалістичної соціально-побутової повісті, у якій на матеріалі повсякденного життя селянства розкриваються характерні риси вдачі українського народу: його індивідуалізм, прагнення жити окремим, самостійним життям.

Соціально-побутова повість - вид епічного твору, головна увага якого зосереджується на розкритті суперечностей і закономірностей суспільного життя, соціальній зумовленості дій і вчинків персонажів, зображенні їх у побутовому
середовищі.

Жанрова специфіка повісті полягає в тому, що зображення повсякденного життя родини Кайдашів розгортається в найрізноманітніших побутових виявах, які часто окреслюються в гумористичному плані.

Схильність до відтворення комічних недоречностей письменник вважав однією з рис характеру українців, елементом національної ментальності, багатої, за його спостереженнями, на гумор.

Особливості композиції

Розгортання сюжету за принципом нагнітання епізодів, сцен, колізій, завдяки чому виразно окреслюється характер конфлікту.

Смислову роль відіграють численні діалоги.

Головна ідея повісті

Через показ конкретних буденних ситуацій автор змальовує здрібніння людської душі. Духовна роз'єднаність, спричинена відсутністю прагнення зрозуміти одне одного, - це те лихо, яке отруює життя і батьків, і їхніх синів та невісток.

Омелько Кайдаш

Омелько Кайдаш - звичайний селянин. Тяжка праця, панщина підірвали його здоров'я та сили.

Зовнішність Омелька описано так:

"Широкі рукава закачались до ліктів; з-під рукавів було видно здорові загорілі жилаві руки. Широке лице було сухорляве й бліде, наче лице в ченця. На сухому високому лобі набігали густі дрібні зморшки. Кучеряве посічене волосся стирчало на голові, як пух, і блищало сивиною".

Омелько дуже працьовитий, ніколи не сидів без діла, щось завжди майстрував, лагодив. Від своїх синів він такожвимагав працьовитості. Але Кайдаш любив випити - це, мабуть, було його найбільшою вадою. Тяжке життя зробило його нервовим та забобонним.

Після одруження синів він поступово втрачає батьківську владу над ними, а Карпо навіть підіймає на старого руку.

Кайдаш спився до божевілля та втопився, хоча все життя боявся саме такої смерті.

Маруся Кайдашиха

Маруся Кайдашиха - дружина Омелька, мала двох синів.

"Вже не молода, але й не стара, висока, рівна, з довгастим лицем, з сірими очима, з тонкими губами та блідим лицем".

Вона сварлива, конфліктна жінка. Маруся гарно готувала й замолоду служила у панів покоївкою, "терлась коло панів і набралась від них трохи панства".

Також про неї сказано, що "від її погляду молоко кисне", "на словах, як на цимбалах грає" (улеслива, проте лицемірна). Кайдашиха з погордою ставиться до бідніших від себе, любить вихвалятись.

Позитивні риси її характеру - це те, що вона працьовита, дбайлива хазяйка, любляча мати та бабуся. Але жадоба до землі зробила її жорстокою, жадібною. Це призводило до частих сварок і розладів у сім'ї, бійок.

Карпо

Карпо - старший син Омелька Кайдаша та Марусі Кайдашихи. Карпо був грубий, неласкавий, сердитий, мовчазний.

"Широкий в плечах, з батьківськими карими гострими очима, з блідуватим лицем. Тонкі пружки його блідого лиця з тонкими губами мали в собі щось неласкаве. Гострі темні очі були ніби сердиті".

У Карпа складний характер, він впертий, конфліктний, швидкий на розправу.

Мотря

Мотря - дружина Карпа. Дівчина була із заможної родини, але не вихвалялася на селі. Характер у Мотрі складний: горда, язиката, конфліктна.

Узявши шлюб, поринула у тяжкі будні. Зла свекруха звалила на неї всю хатню роботу. Щоденна гризня зробила Мотрю злою, сварливою жінкою. А лютість її не мала меж. Так, вона навіть виколола свекрусі око та не переймалась, а раділа цьому.

Про Мотрю в повісті сказано: " має серце з перцем", "бриклива, як муха у Спасівку".

Її зовнішність описано докладно:

"Висока на зріст, рівна станом, але не дуже тонка, з кремезними ногами, з рукавами, позакачуваними по лікті, з чорними косами, вона була ніби намальована на білій стіні. Загоріле рум'яне лице ще виразніше малювалось з чорними тонкими бровами, з темними блискучими, як терен, облитий дощем, очима. В лиці, в очах було розлите щось гостре, палке, гаряче, було видно розум з завзяттям і трохи з злістю".

Лаврін

Лаврін - молодший син у сім'ї Кайдашів. Він лагідний, жартівливий, протилежний за характером і зовнішністю своєму брату, неконфліктний, романтичний.

Має дуже привабливу зовнішність:

"Молоде довгасте лице було рум'яне. Веселі сині, як небо, очі світились привітно й ласкаво. Тонкі брови, русяві дрібні кучері на голові, тонкий ніс, рум'яні губи - все подихало молодою парубочою красою. Він був схожий з виду на матір".

Хлопець жартівливий, дотепний, веселий. Він у всьому бачить добре, шанує людей, захоплюється красою природи, має ліричну душу й грає на сопілці.

Але, на жаль, зрештою і Лаврін стає егоїстом, конфлікти у родині змінюють і його характер: він стає більш жорстким, конфліктним.

Мелашка

Мелашка - дружина Лавріна.

"Була невелика на зріст, але рівна, як струна, гнучка, як тополя, гарна, як червона калина, довгообраза, повновида, з тонким носиком. Щоки червоніли, як червонобокі яблучка, губи були повні та червоні, як калина. На чистому лобі були ніби намальовані веселі тонкі чорні брови, густі-прегусті, як шовк".

Дівчина щира, тиха, спокійна, лагідна, чутлива.

Вона тяжко переживала безладдя в родині. Та поступово навіть і тиха й лагідна Мелашка втягується у сварки й бійки, її характер змінюється, стає більш конфліктним.

І
Недалеко від міста Богуслава, біля річки Росі, розкинулося село Семигори. Воно потонуло у вербах і садках. Під однією горою стояла чимала хата Омелька Кайдаша.
Одного літнього дня старий Кайдаш сидів у повітці й майстрував:"Ніби намальований на чорному полі картини, сидів Кайдаш в білій сорочці з широкими рукавами. Кайдаш стругав вісь. Широкі рукава закачались до ліктів; з-під рукавів було видно здорові загорілі жилаві руки...".
Його сини, Карпо і Лаврін (Карпо був старшим, Лаврін - молодшим), готували тік для нового врожаю і розмовляли про дівчат.

Це " молоді парубки, обидва високі, рівні станом, обидва довгообразі й русяві, з довгими, тонкими, трошки горбатими носами, з рум'яними губами".

Лаврін пропонував старшому брату сватати то одну, то іншу дівчину, але тому всі не подобалися. Карпо хотів робочу та проворну, та щоб була трохи куслива, як муха в Спасівку. Тоді Лаврін порадив йому взяти Мотрю Довбишівну.

Для себе ж він хотів дружину тиху та лагідну й гарну, як квіточка.

Батько вискочив і нагримав на синів, що вони не працюють, а лише язиками плетуть у святу п'ятницю.

Надвечір вийшла мати хлопців Маруся Кайдашиха:"Вона була вже не молода, але й не стара, висока, рівна, з довгастим лицем, з сірими очима, з тонкими губами та блідим лицем. Маруся Кайдашиха замолоду довго служила в дворі, у пана, куди її взяли дівкою. Вона вміла дуже добре куховарить і ще й тепер її брали до панів та до попів за куховарку на весілля, на хрестини та на храми. Вона довго терлась коло панів і набралась од їх трохи панства. До неї прилипла якась облесливість в розмові й повага до панів...".

Омелько Кайдаш постився щоп'ятниці, щоб не втопитися. Почувши дзвін, покинув роботу й пішов до церкви. Потім зайшов до пана отримати гроші за зроблені вози і збирався йти додому, але ноги самі понесли його до шинку. Там він і залишив половину своїх грошей.

Розмовляючи з кумом, почав скаржитися, що йому доводиться щодня лагодити вози та осі, що ламалися, коли котилися з крутого пагорба біля самого Кайдашевого двору. Кум порадив Омелькові сказати синам, щоб розкопали горб, бо у старого й так багато справ. Добряче підпитий, Кайдаш ледве приліз додому.

II

Другого дня Кайдаш поїхав на ярмарок, а синам звелів розкопати горб. Ті не захотіли, відказавши, чи їм, мовляв, більше за всіх потрібно. Хай хтось почне, тоді й вони щось там копирснуть.

Увечері Карпо пішов до Мотрі Довбишівни. Та підмазувала хату. Мотря була "висока на зріст, рівна станом, але не дуже тонка, з кремезними ногами...В лиці, в очах було розлите щось гостре, палке, гаряче, було видно розум із завзяттям і трохи з злістю".

Дівчина посміялась із Карпового залицяння, і цим його ще більше розпалила (насправді хлопець їй сподобався). Карпо пообіцяв найняти на танцях для Мотрі музик, щоб вона на нього не сердилась (бо він, жартуючи, перекинув горщик із глиною), а та стримувала свій гнів, хоча іншому парубкові справді б обмазала глиною потилицю.

Через два тижні парубок заслав старостів до Мотрі, і старі пішли на розглядини до Довбишів (Довбиші були заможною родиною, в них була гарна хата).

Мотрині батьки привітно прийняли гостей, Кайдашиха солодко промовляла до кожної чарки, хвалилася, які в неї тихі та слухняні сини, хоч Карпо зроду таким не був.

Мотрі ж Кайдашиха одразу не сподобалась, вона передчувала, що їй важко буде жити з матір'ю свого майбутнього чоловіка.

III

Після другої Пречистої Карпо повінчався з Мотрею. Весілля гуляли чотири дні.

Наступного дня свекруха розбудила невістку раненько, стала повчати, як піч топити, борщ варити, хоч Мотря давно вже це вміла, а сама ж лежала, ніби нездужала. Кайдашиха дурила невістку, радіючи, що знайшла "добру робітницю".

Та ж спочатку терпіла, а потім почала огризатися, бо була не з таких, "щоб комусь покорятись".

Мотря виконувала всю важку роботу по дому, а Кайдашиха навіть хату лінувалася підмести. Це помітили чоловіки, зчинилася сварка. Наступного дня Мотря почула, як свекруха розповідає сусідці про неї, що вона нібито лінива та невміла, прийшла до них із порожньою скринею.

Розсердившись, вирішила теж вдати недужу й нічого не робити. Жінки знову посварилися, Кайдашиха поскаржилася старому, той хотів провчити невістку, але Карпо не дав.

До Різдва Мотря чекала, що свекруха подарує їй щось з одежини, але та відрізала їй лише шматок грубого полотна, а тонке сховала в скриню, хоч пряли все разом.

IV
Настало літо. Кайдаші вижали свій хліб та пішли заробляти до пана. Молоді були проворніші й нажали більше, ніж батьки.

Восени Мотря народила сина. Кайдашиха полюбила онука, няньчила його, й сварки трохи стихли.

Карпо відчув себе хазяїном, рівним батькові.

Коли стали шити сорочки, Маруся Кайдашиха покроїла всім з товстого полотна, а собі - з тонкого, бо вона, мовляв, до панів ходить, незручно буде. Мотря стала прясти собі окремо, а коли свекруха хотіла забрати зі злості мотовило, то не віддала. На крик прибігли чоловіки.

Кайдаш став кричати на невістку, що через неї зчинилася така буча, хотів навіть ударити, тоді втрутився Карпо й так відштовхнув батька, що той аж упав.

Наступного дня Омелько зробив два мотовила. Свекруху брала злість, тим більше, що невістка стала прати сорочки лише свої й Карпові.

Якось Мотря спекла невдалий хліб, і борщ недобрий вийшов. Усі висловили своє невдоволення. Невістка розсердилася й стала варити лише на свою сім'ю. Кайдашиха зчинила крик - і з того часу сварки не втихали.
"Дівчина була невелика на зріст, але рівна, як струна, гнучка, як тополя, гарна, як червона калина, довгообраза, повновида, з тонким носиком. Щоки червоніли, як червонобокі яблучка, губи були повні та червоні, як калина".
Треба було відділятися. Добудували частину хати, й Карпова сім'я перейшла туди жити. Батько змушений був віддати синові частину поля й худоби, щоб він став повноправним господарем.

V
Перед Зеленими Святами (Трійцею) Кайдаш послав сина до млина. Лаврін їхав і милувався природою. Раптом побачив дівчину, схожу на велику червону квітку.

Його так вразила її врода, що хлопець пішов за нею, дізнався, хто вона й де живе. Це була Мелашка з Бієвців, з бідної сім'ї Балашів.

Хлопець сказав, щоб дівчина прийшла на побачення до млина, а він прийде обов'язково, хоч би батько його й прив'язав. Додому Лаврін повернувся опівночі, й Кайдаш розсердився на нього.

Після цієї зустрічі Мелашка була як у якомусь чарівному сні. Робота падала з рук. Дівчина мала поетичну душу, ласкаве серце, і їй хотілося співати.

Щовечора Лаврін бігав на побачення, й Кайдаші змушені були погодитися на його одруження та їхати на розглядини.

Кайдашиха, одягнувши найкраще, їхала на возі й пишалася та все чекала побачити багату хату майбутньої невістки. Але хата виявилася вбогою, а двері низькими, тому Маруся вдарилася, розсердилася, і тільки побачивши маленьких сестричок і братиків Мелашки, пом'якшала, бо любила дітей.

Пригощали варениками із суницями, тісто було темне, тому Кайдашиха виїла тільки ягоди. Глянула на маленьку проворну постать дівчини й подумала, що невелика буде з неї поміч.

Через тиждень Лаврін повінчався з Мелашкою і привіз її в батькову хату.

VI
Тиждень Мелашка жила, як у раю, не помічаючи часто п'яного свекра та неласкавих поглядів свекрухи, милуючись із Лавріном за пасікою.

Мелашка була молода й негожа до важкої роботи, і свекруха почала її лаяти та глузувати з неї. Якось Кайдашиха звеліла невістці вимісити тісто в діжі, а та не могла навіть дна дістати.

Увійшов голодний Кайдаш, став гримати на жінок. Маруся вказувала на незугарну невістку. Старий послав Мелашку до Мотрі позичити хліба, Кайдашиха заперечила, закричала, що в тієї й снігу торішнього не випросиш. Мотря це почула й собі зарепетувала. Колотнеча розпочалася знову.

Кайдашиха дедалі частіше нападала на Мелашку, Мотря теж її недолюблювала, бо та жила разом зі свекрухою.

Настали жнива. Кайдашиха запрягла Мелашку до роботи, не пускала навіть провідати родину. Коли нарешті Мелашка ступила на батьківський поріг, то виплакала всі сльози, розповідаючи про своє життя. Мати порадила дочці не потурати свекрусі і, як Мотря, не мовчати.

Коли прийшла зима, Мелашці стало ще важче. Кайдашиха скинула на неї усю роботу, п'яний свекор зганяв на ній усю злість, а через сіни шипіла Мотря. Навіть Лаврін утомився за неї заступатися.

Настав Страсний тиждень перед Великоднем. До Кайдашів зайшла дуже богомольна баба Палажка Солов'їха. Вона умовила відпустити Мелашку до Києва на прощу, адже тоді благословення впаде на всю сім'ю.

Мелашка почувала себе вільною та щасливою, обійшла з прочанами всі церкви й раптом вирішила, що не повернеться в те пекло. Непомітно відстала від гурту й найнялася до проскурниці на роботу.

Коли прочани помітили, що немає молодиці, почали її шукати, а не знайшовши, повернулися додому. Зчинився великий крик, Кайдашиха винуватила бабу Палажку, а та сказала, що через Кайдашиху Мелашка покинула дім.

Лаврін чекав, що жінка повернеться, але її все не було. Постановили йти до Києва шукати її. А Мелашка тим часом жила в доброї жінки, як у Бога за пазухою: ніхто не лаяв, і шматок хліба мала. Тільки за Лавріном сумувала. Лаврін обходив усі церкви, розпитуючи людей. Дійшов і до тієї, біля якої служила Мелашка.

Жінка як побачила блідого та смутного свого любого чоловіка, не витримала й кинулася зі слізьми до нього. Свекруха пообіцяла, що не зачепить молодшу невістку й словом, аби та повернулася. І дотрималася обіцянки.
Через деякий час нечиста сила завела старого Кайдаша на греблю, а вранці його знайшли утопленим.
Незабаром Мелашка народила сина.

VII
Між жінками в Кайдашевій хаті настав лад. Але не порозумілися батько із сином. Лаврінові самому хотілося господарювати, він не хотів слухати лайливого батька. Старий образився, відійшов від господарства. Заробляв гроші майструванням і все пропивав у шинку, поки йому не почав ввижатися якийсь чумак, а іноді й чорти.

VIII
Поховали Омелька Кайдаша з почестями. На четвертий день стали ділити спадщину.

Карпо сказав, що батько мало відрізав йому городу, тож треба поділити порівну. Поділили самі, але Мотрі здалося, що Лаврінова частка більша. Кинулася переміряти. Зчинилася сварка. Карпо хотів ще половину пасіки й худоби, але мати нагадала, що і їй належить частка, а також те, як Карпо бив батька кулаками.

Пішли у волость, а там присудили Лаврінові все батькове добро, бо Карпо забрав свою частку вже давно. Мотря ледь не скрутилася від такої звістки. Відтоді не стало миру між Кайдашенками.

Якось Мелашка підмела сіни й не встигла винести сміття. Прибігла Мотря, розкидала його, лаючи та ображаючи Мелашку. Та не змовчала і почала й собі лаятися.

Увечері Кайдашиха почула, як на горищі кричать їхні кури. То Мотря шукала свою курку й позбирала яйця, які та нібито знесла у них. Лаврін відставив драбину, Карпо кинувся рятувати жінку. Брати дуже посварилися, а Мотря потовкла усі назбирані в пазуху яйця. Вона заборонила своїм дітям брати від баби - злодійки гостинці.

Через розбитий дитиною кухоль жінки перебили одна в одної всі горщики. Чоловіки ледве розборонили їх.

Кайдашиха тицьнула Мотрі в лице дулю, але поцілила в око. Мотря вхопила деркача й тикнула його свекрусі так, що виколола око. Зчинилася бійка. Кайдашиха побігла скаржитися у волость.

Громада присудила Карпові "одірвати" свою хату й поставити окремо на городі, ґрунт розділити порівну, а Мотрі - відсидіти два дні "в холодній" (в ув'язненні).

Сім'ї помалу помирилися (цього вимагали потреби господарства). Брати стали для зручності разом орати, сіяти, возити сіно й хліб, найматися з возами й заробляти гроші.

Громада обрала Карпа десяцьким. Перш за все він звелів розкопати той проклятий горб біля їхнього двору.

IX
Цілу зиму й весну Кайдашенки прожили в ладу. Кайдашиха сердилася на Мотрю, але невістки були у згоді між собою. Лаврін любив Мелашку, ніколи й пальцем її не зачепив, навіть не лаявся. Мотря часто гризла Карпа, але той відмовчувався.

Якось Мотрині кури поклювали огірки в Мелашки. Кайдашиха кинула палицю й перебила ногу півневі та вбила двох курчат.

Коли Лаврінів кабанчик заскочив у Мотрин город, йому перебили спину.

Кайдашиха впіймала Мотриного півня, зарізала і вкинула в борщ. Мотря про це дізналася й поскаржилася чоловікові. Потім закрила Лаврінового кабана, котрий убрався у шкоду. Ті зачинили Карпового коня.

"Дві сім'ї, як дві чорні хмари, наближалися одна до другої, сумно й понуро".

Почалася сварка, лайка. Карпо кинувся визволяти коня, йому на перешкоді стала мати, він її труснув так, що та ледве вирвалася. Син побіг за нею з дрючком. Кайдашиха побігла скаржитися, і волость присудила Карпові або десять різок, або заплатити матері п'ять карбованців, перепросити й помиритися.

Карпо вибачився перед матір'ю. На деякий час настало перемир'я. Літо принесло нову незгоду через грушу.

Коли громада ділила двір старого Кайдаша, то до Карпової половини відійшла Лаврінова груша. Вона довго не давала плодів, то й не було лиха. Цього літа вродила дуже рясно, й Лаврінові діти, дізнавшись від баби, що то груша їхнього батька, стали лазити по смачні плоди у Карпів двір, а Мотря їх лаяла й лупцювала.

Тепер почали лаятися й чоловіки. У волості присудили ділити урожай порівну. Груша все розросталася, Мотря продовжувала ганяти дітей Лавріна. Лаврін не погоджувався продавати грушу, а Карпо - землю з грушею.

Проте твір раптово закінчується на оптимістичній ноті: раптом груша всохла - і сім'ї помирилися.
Хочеш більше корисних матеріалів для підготовки до ЗНО? Підписуйся на наш канал на Youtube ! Там багатеЗНО цікавого :)
***

Ось така весела (і сумна історія). А якщо тобі на сьогодні мало одного твору з програми ЗНО, читай інші наші перекази:

# data[].attributes.attachment_link.title
Іван Нечуй-Левицький "Кайдашева сім'я": особливості твору, цитатна характеристика персонажів, скорочений переказ (з ілюстраціями!)

# data[].attributes.attachment_link.description
Сьогодні в центрі нашої уваги соціально-побутова повість "Кайдашева сім'я" Івана Нечуя-Левицького. У цій статті ти дізнаєшся про жанр та композицію твору, познайомишся ближче з персонажами повісті. Яскраві картинки до скороченого переказу чудово ілюструють твір і трохи нагадують картинки з коміксів. Проте не забуваймо, що сміх у "Кайдашевій сім'ї" - це "сміх крізь сльози".

# data[].attributes.body
Ознайомся з аналізом «Кайдашева сім'я» Івана Нечуя-Левицького

# data[].attributes.body
Прослухай

Іван Нечуй-Левицький. Кайдашева сім’я (Аудіокнига)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Довідник цікавих фактів та корисних знань

# data[].attributes.attachment_link.title
"Кайдашева сім'я" аудіокнига скорочено

# data[].attributes.body
Для тих, хто любить театр
П"єса І .Нечуя-Левицького "Кайдашева сім'я"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ОЛЕГ РИЖМАНЬ

# data[].attributes.attachment_link.title
Пєса  І .Нечуя-Левицького   "Кайдашева сім'я"

# data[].attributes.body
Перегляньте фільм "Кайдашева сім'я" і підготуйте невеличке повідомлення про майстерність екранізації однойменної повісті: утілення ідеї твору, переконливість характерів,гру акторів, позасюжетні елементи

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ірина Вертейко

# data[].attributes.attachment_link.title
Кайдашева сім'я Фільм повністю

# data[].attributes.body
І. Нечуй - Левицький " Кайдашева сім'я"
Опрацюй сторінки 14-41 підручника О. Авраменка "Українська література"