# data[].attributes.location_name
Криворіжсталь, вулиця Криворіжсталі, Кривий Ріг, Дніпропетровська область

# data[].attributes.headline
Криворіжсталь, вулиця Криворіжсталі, Кривий Ріг, Дніпропетровська область

# data[].attributes.subject
Криворіжсталь, вулиця Криворіжсталі, Кривий Ріг, Дніпропетровська область

# data[].attributes.body
Діяльність підприємства охоплює весь виробничий ланцюжок від видобутку залізної руди та виробництва коксу до виготовлення готової металопродукції. «АрселорМіттал Кривий Ріг» спеціалізується на виробництві довгомірного прокату, зокрема, арматури й катанки, сортового прокату, кутиків, смуги та заготовки. Виробничі потужності комбінату, що має повний виробничий цикл, розраховані на щорічний випуск понад 6 млн тонн сталі, більше 5 млн тонн прокату й понад 5,5 млн тонн чавуну.

«АрселорМіттал Кривий Ріг» є найбільшим експортером, 85 % готової продукції експортується.

16 червня 1931 року голова ВСНХ СРСР Григорій Орджонікідзе підписує наказ про будівництво Криворізького металургійного заводу. Згідно з наказом завод необхідно було ввести в роботу вже до кінця 1932 року. Будівництво почалося в 1931 році на базі залізняку Криворізького залізорудного басейну (Кривбасу). Начальником будівництва і першим директором заводу був призначений колишній бойовий комісар, досвідчений керівник і особистий друг Орджонікідзе Яків Ілліч Весник. Після смерті Орджонікідзе розпочалася розправа над родичами та знайомими наркома. 10 листопада 1937 Яків Весник був заарештований і 17 листопада розстріляний; його дружина була відправлена на заслання до Казахстану, а діти — поміщені в дитячий будинок.

# data[].attributes.location_name
ПАТ, Запоріжсталь, Запоріжжя, Запорізька область

# data[].attributes.headline
Запоріжсталь, Запоріжжя, Запорізька область

# data[].attributes.subject
Запоріжсталь, Запоріжжя, Запорізька область

# data[].attributes.body
Комбінат входить до десятки найбільших приватних підприємств України (2020)[2], виробляє майже 11 % чавуну і сталі, а також 29,4 % листового прокату в Україні, постачає продукцію на зовнішній ринок.

«Запоріжсталь» володіє повним виробничим циклом випуску металургійної продукції. У чотирьох доменних печах комбінат щорічно виплавляє 2,6 млн тонн чавуну високої якості для виробництва сталі, великогабаритного чавунного литва і товарного чавуну в чушках.

Характерною особливістю чавуну виробництва ПАТ «Запоріжсталь» є низький вміст у ньому сірки і фосфору, завдяки чому він має широкий попит на світовому ринку, а також на ринку України.

Основною експортною продукцією цього підприємства на початку XXI ст. є холоднокатаний сталевий лист у рулонах. Частка експорту в загальному обсязі реалізації становить близько 76 %. Комбінат поставляє продукцію більш ніж в 50 країн світу. Серед країн-імпортерів — Китай, Туреччина, Філіппіни, Ізраїль, Малайзія, Італія, США, Росія, Польща, Йорданія.

# data[].attributes.location_name
Азовсталь, Маріуполь, Донецька область

# data[].attributes.headline
Азовсталь, Маріуполь, Донецька область

# data[].attributes.subject
Азовсталь, Маріуполь, Донецька область

# data[].attributes.body
ПрАТ «Металургійний комбінат „Азовста́ль“» — зруйнований металургійний комбінат у Маріуполі. Український монополіст з випуску деяких видів металопрокату, підприємство з повним металургійним циклом. За рівнем валового доходу посідав третє місце серед металургійних підприємств України. Щорічно виробляв 6 млн т чавуну, 7 млн т сталі, 4,5 млн т прокату, 1,5 млн т агломерату.

Під час російсько-української війни, навесні 2022 року, територія «Азовсталі» оборонялася українськими військовими. На завершальній стадії оборони Маріуполя, 20 травня 2022 року, українські військові, виконавши бойове завдання, завершили оборону комбінату. В ході боїв «Азовсталь» було зруйновано.

# data[].attributes.location_name
Приватне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод", вулиця Олекси Тихого, Краматорськ, Донецька область

# data[].attributes.headline
Новокраматорський машинобудівний завод Краматорськ, Донецька область

# data[].attributes.subject
Новокраматорський машинобудівний завод Краматорськ, Донецька область

# data[].attributes.body
Виготовляє високопотужне сучасне металургійне обладнання, підіймальні машини для шахт Донбасу, гірничодобувні, збагачувальні й інші машини та механізми. З часу заснування на підприємстві спроєктовано і виготовлено 102 вальцювальних стани, 189 міксерів для зберігання і перевезення чавуну, 45 штампувальних молотів, 20 установок для наплавлення конусів і чаш засипних апаратів доменних печей, 142 преси різного призначення, 17 машин для скочування шлаку з чавуновозних ковшів, 103 горизонтально-ковальські машини, близько 2000 крокувальних екскаваторів, понад 2000 шахтних підіймальних машин, близько 3000 рудо- і вуглемельних млинів, 18 роторних розкривних і добувних комплексів.

Машини і обладнання з маркою «НКМЗ» працюють в 49 країнах світу, зокрема у Японії, Німеччині, Франції, Італії, Канаді.

# data[].attributes.location_name
Харківський тракторний завод, проспект Героїв Харкова, Харків, Харківська область

# data[].attributes.headline
Харківський тракторний завод

# data[].attributes.subject
Харківський тракторний завод

# data[].attributes.body
«Харківський тракторний завод» (ХТЗ) — найбільше в Україні підприємство з виробництва уніфікованих гусеничних та колісних сільськогосподарських тракторів. З 2016 року входить до складу DCH.
Протягом 1927—1928 років заводи СРСР дали 1272 трактори, в продовж 1928—1929 років видали «на гора» вже 3281. Цього було недостатньо, і потреби сільського господарства задовольнялись на ту пору, головним чином, за рахунок імпорту. Тому було переглянуто п'ятирічний план спорудження заводів сільськогосподарського машинобудування і прийнято рішення про негайний початок зведення трьох промислових гігантів, кожен з яких випускав би щороку по 50 тисяч тракторів

# data[].attributes.location_name
ДніпроГЕС, Запоріжжя, Запорізька область

# data[].attributes.headline
ДніпроГЕС, Запоріжжя, Запорізька область

# data[].attributes.subject
ДніпроГЕС, Запоріжжя, Запорізька область

# data[].attributes.body
Дніпро́вська ГЕС, ДніпроГÉС — п'ятий ступінь нижчої частини каскаду гідроелектростанцій на річці Дніпро. Розташована у Дніпровському районі міста Запоріжжя. Утворює найстаріше на Дніпрі Дніпровське водосховище. У 1930-ті роки відома під назвою Дніпрельстан (скорочення від «Дніпровська електростанція»).

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Дніпро́вська ГЕС, ДніпроГÉС - п'ятий ступінь нижчої частини каскаду гідроелектростанцій на річці Дніпро. Розташована у Дніпровському районі міста Запоріжжя. Утворює найстаріше на Дніпрі Дніпровське водосховище. У 1930-ті роки відома під назвою Дніпрельстан (скорочення від "Дніпровська електростанція").

Перші спроби проєктування гідроелектростанції на дніпрових порогах зустрічається у постановах Ради Міністрів Української Держави за травень 1918 року:

Визнати, що шлюзування дніпрових порогів та використання водяної сили їх повинно бути в першу чергу яко питання найголовнішого державного значення". На обстеження, проєктування та початок шлюзування було виділено 8 млн карбованців[1].

Будівництво Дніпровської ГЕС розпочато 15 березня 1927 року, в рамках програми індустріалізації СРСР. Внаслідок підйому води після спорудження греблі було затоплено понад 50 населених пунктів.

Перший гідроагрегат ввели в експлуатацію 10 жовтня 1932 року, а вже 1939 року стали до ладу всі 9 гідроагрегатів станції загальною потужністю 560 тис. кВт. 8 турбін поставила американська компанія "Ньюпорт Ньюс" ( англ. Newport News Shipbuilding and Drydock Company (NNS), ще одна турбіна - копія американської, вироблена в Радянському Союзі. 5 генераторів поставлено американською компанією "General Electric", ще 4 аналогічні вироблено на Ленінградському заводі "Електросила".

Технічний нагляд за веденням будівництва здійснював полковник Г'ю Лінкольн Купер інженерного корпусу Сполучених Штатів. Він був головним інженером-консультантом проєкту на запрошення радянського уряду.

30 вересня 1934 року відкрита одноколійна лінія греблею ДніпроГЕС на правий берег, маршрут № 7. Напрямок руху трамвая здійснювався двосторонньо однією колією, вагон трамвая відповідно мав контролер машиніста по обидві сторони, водій переходив на зупинці (їх було тільки дві). Уздовж салону було дві лави з натурального дерева. Щогодини він відправлявся від Будинку громадських організацій (зараз це міський відділ поліції) до Механічного заводу. Працював трамвай з 06:00 ранку до 01:00 години ночі. Водіями здебільшого були чоловіки, а кондукторами - жінки. Спочатку останній нічний трамвай курсував тільки після завершення циркової програми в цирку-шапіто в парку Металургів.

17 вересня 1932 року за особливо видатну роботу на ДніпроГЕСі нагороджено орденами Трудового Червоного Прапора американські інженери-консультанти - Франк Фейфер, Вільгельм Меффі, Фрідріх Вінтер, Георг Біндер та інженери "General Electric" Чарльз Джон Томсон, Г'ю Купер.

17 липня 1933 року здійснено перший рейс з Києва до Херсона через ДніпроГЕС. Першим по цій дистанції, після ліквідації порогів, пройшов теплохід "В. Я. Чубар".

Див. Руйнування Дніпровської ГЕС

18 серпня 1941 року о 20:15 після отримання інформації про прорив німецьких військ в районі Запоріжжя греблю ДніпроГЕСу підірвано працівниками НКВС. Вибух на ДніпроГЕСі готували начальник відділу військово-інженерного управління штабу Південного фронту підполковник Олексій Петровський та представник Генерального штабу Червоної армії, начальник окремого науково-дослідного військово-інженерного інституту (Москва) воєнний інженер 1-го рангу Борис Єпов.. Вибух був підготовлений заздалегідь ще на початку серпня і постфактум схвалений Сталіним. Внаслідок вибуху 20 тонн толу (за іншими даними - амоналу) в греблі виникла пробоїна завдовжки 175,5 метрів (неушкодженими залишилися бики № 10 та № 21) та заввишки 21,2 м, через яку ринула вниз майже шестиметрова хвиля, спричинивши руйнування будинків у береговій зоні. Найбільше від раптової повені постраждали жителі низинного району міста - там були розташовані пристань, судноремонтний завод і склади. За спогадами очевидців, наслідки потопу тут були схожі на весняний паводок що підтопив вулиці, прилеглі до берегу Дніпра.

Про майбутній вибух чекістське командування підривників, що виконували спецзавдання, не повідомило ані місцеве населення, ані військове керівництво, тож виконавців вибуху радянська контррозвідка заарештувала, як ворожих диверсантів, проте після втручання керівництва випустила. Вибух призвів до руйнації машинного залу і припинення енергопостачання, внаслідок чого була паралізована діяльність промислових підприємств Запоріжжя.

Жертви серед червоноармійців та цивільного населення часто оцінюються цифрами від 20 тисяч до 80 -120 тисяч осіб, що однак не підтверджується жодними свідченнями та розслідуваннями. Навпаки, у документах 274-ї стрілецької дивізії згадується що після підриву підрозділи дивізії продовжували утримувати острів Хортиця (знаходиться за 1,5 кілометри від греблі нижче за течією), а в донесеннях 2-го кавалерійського корпусу 18-ї та 9-ї армій відзначається що вони "в цілому успішно переправилися на лівий берег Дніпра". Втрати німецької армії не відомі, але з огляду на те, що гребля була зруйнована при наближенні гітлерівців - можливо їх не було взагалі.

Деякі дослідники ставлять під сумнів число людських втрат, як не підтверджене документально, та вважають, що підрив греблі був хоч і вимушеним, але обґрунтованим кроком, оскільки боєздатність затоплених військ була низькою і вони потенційно не були здатними зупинити німецький наступ.

Після захоплення Запоріжжя вермахтом (через 46 діб після вибуху) німецькі будівельні частини відновили зруйновану частину греблі, а влітку 1942 року замість обладнання, виведеного з ладу, запрацювало нове - німецького виробництва.

Внаслідок руйнації греблі та технічних споруд гідроелектростанції енергопостачання Донбасу було суттєво порушено. Відповідальність за відновлення дільниці зруйнованої греблі завдовжки 175 м була покладена на організацію "Todt" за участю будівельного об'єднання концерна "Siemens" компанії "Philipp Holzmann AG".

Після завершення ремонтно-відновлювальних робіт 31 грудня 1942 року, вже у січні 1943 року було почато виробництво електроенергії при виробничій потужності до 42 МВт. Протяжність цієї монументальної споруди з усією греблею склала 3 км.

Після змін становища на фронті, ще задовго до початку свого відступу, німці почали готувати ДніпроГЕС до руйнування. У березні вони завезли перші 12 вагонів вибухівки та приступили до мінування греблі. Усього для руйнування ДніпроГЕСу гітлерівці підвезли понад 200 тонн вибухових речовин і десятки авіабомб. При цьому бомби укладалися безпосередньо в турбіни по п'ять штук в кожну. У військових мемуарах пишеться, що німці планували висадити в повітря всю греблю цілком, але була зруйнована лише частина.

У 1944 році розпочалося відновлення гідроелектростанції, і в березні 1947 року перший агрегат Дніпровської ГЕС було введено в експлуатацію. 31 серпня 1949 року - шостий агрегат. У 1950 р. став до ладу останній дев'ятий гідроагрегат відродженої електростанції.

22 квітня 1972 року розпочато будівництво другої черги Дніпровської ГЕС. 1974 року введено в експлуатацію перший гідроагрегат, а 1981 року - станція вийшла на повну потужність.

Перший етап

За роки експлуатації обладнання встановлене на Дніпровській ГЕС застаріло морально та фізично, в зв'язку з чим прийнято рішення про проведення першого етапу реконструкції в 1996 році. 1-й етап реконструкції проводився за рахунок кредитних коштів Світового Банку Реконструкції та Розвитку, гранту Швейцарського уряду та власних коштів.

В обсяг першого етапу реконструкції входили:

заміна гідротурбінного обладнання ГЕС-1 на шести агрегатах;

модернізація шести гідрогенераторів;

заміна застарілого обладнання відкритих розподільчих установок 150, 330 кВ на нове імпортне обладнання - вимикачі, роз'єднувачі, трансформатори струму, трансформатори напруги, обмежувачі перенапруги, підвісна ізоляція;

заміна застарілих систем збудження, управління та контролю новим закордонним обладнанням на дев'яти агрегатах.

Перший етап реконструкції дозволив збільшити наявну потужність Дніпровської ГЕС-1 на 42 МВт, збільшити ККД агрегатів на 3 % за рахунок чого забезпечив додатковий виробіток 100 млн кВт/годин електроенергії щорічно, підвищив керованість та надійність роботи обладнання ГЕС.

Другий етап

У 2007 році розпочато другий етап реконструкції, до якого входить заміна 97 одиниць електрообладнання (силові трансформатори, роз'єднувачі, елегазові вимикачі, трансформатори струму та інші).

Впроваджено нову систему управління "Овація".

Введена у промислову експлуатацію автоматизована система комерційного обліку електроенергії.

Замінено 43 одиниці гідромеханічного обладнання (затвори, сміттєзатримуючі решітки).

Проведена заміна п'яти гідротурбін ДГЕС-2 з переходом на робочі колеса поворотно-лопатевого типу, збільшенням потужності до 120 МВт і модернізація генераторів.

Введено в дослідну експлуатацію автоматизована система контролю безпеки ГТС.

Ведуться роботи по відновленню гідроізоляції гідротехнічних споруд ДГЕС.

В ході проведення тендеру по заміні 3-х агрегатів ГЕС-1 перемогла австрійська фірма "Andritz Hydro".

Роботи по реконструкції трьох агрегатів Дніпровської ГЕС-1 розпочаті у 2018 році.

Впродовж 2019 року на Дніпровській ГЕС тривала реконструкція гідроагрегатів № 2 та № 3, а на Дніпровській ГЕС-2 - реконструкція гідроагрегату № 16.

Роботи з технічного переоснащення ДніпроГЕС-1 проводить австрійсько-німецька компанія "ANDRITZ HYDRO", яка є одним з провідних світових постачальників електромеханічного обладнання для електростанцій. Станом на кінець року проведено обстеження проточних частин, виконано лікування бетону гідроагрегатів № 2, 3. Також триває відновлення облицювання водоводу, спіральної камери та відсмоктувальної труби гідроагрегату № 3. На монтажному майданчику завершується збирання корпусу статора гідрогенератора для гідроагрегату № 3. Реконструкція гідроагрегатів, яка має завершитись у 2020-2021 рр., дозволить збільшити встановлену потужність станції на 17 МВт.

Реконструкцію гідроагрегату № 16 на ДніпроГЕС-2 виконують вітчизняні заводи-виробники гідроенергетичного обладнання. На об'єкті завершено збирання статора в шахті гідроагрегату, а також завершується збирання ротора гідрогенератора та робочого колеса гідротурбіни. Роботи з реконструкції на ДніпроГЕС-2 фінішуватимуть наступного року. Як наслідок, встановлена потужність станції зросте на 7,5 МВт.

На ДніпроГЕС-2 виконано лікування бетону водоводів гідроагрегатів № 16, 17 та ін'єктування шпонок водоводів гідроагрегатів № 11, 14, що підвищить надійність експлуатації їх проточної частини.

Також упродовж поточного року виконано нетипові ремонти гідроагрегатів № 7 (часткова заміна обмотки статора) та № 18 (відновлення вертикальності лінії валу), які підвищили працездатність та надійність цих машин. Окрім того, на водозливній греблі замінено один основний затвор (у шостому прольоті) та виконано реконструкцію його закладних частин.

Реалізація проєкту II етапу реконструкції дозволило збільшити потужність станції на 85,2 МВт, при цьому сумарна потужність ДніпроГЕС складе 1610,6 МВт.

Влітку 2020 року на дорозі ДніпроГЕСУ була знайдена тріщина завдовжки близько 600 метрів. На ДніпроГЕС було введено обмеження для транспорту у вагу не більше, ніж в 3 тонни і швидкість не більше 40 км/год.

18 листопада 2021 року, під час наради в "Укргідроенерго", затверджена концепція реконструкції греблі Дніпровської ГЕС, в результаті якої планується роз'єднати зустрічні потоки транспорту, а також побудувати другий ярус шляхопроводу.

Щогодини в середньому в обидва боки греблею проїжджає 3600 автомобілів. У 1970-х роках, коли проїжджу частину було розширено до чотирьох смуг, пропускну здатність розраховували виходячи з потоку 750 автомобілів на годину. Зважаючи на величезний транспортний потік, греблю заплановано реконструювати з побудовою другого ярусу.

До травня 2022 року заплановано завершити проєкт реконструкції греблі Дніпровської ГЕС, після цього проведуть процедуру закупівлі та розпочнуться виконання робіт з реконструкції.

У 2023 році греблю Дніпровської ГЕС планується закрити для руху автотранспорту на капітальну реконструкцію.

У 2022 році у Запоріжжі планують розпочати масштабну реконструкцію Греблі Дніпрогес. В рамках проєкту, гребля буде двоярусною з кількома смугами на кожному.

Російсько-українська війна

Вранці 31 жовтня 2022 року російські загарбники завдали масованого ракетного удару по об'єктах критичної інфраструктури в Україні. Зокрема, було зафіксовано влучення ракети у електричну підстанцію Дніпровської ГЕС.

Будівникам Дніпровської ГЕС присвячені роман "Гарячі почуття" (1947) та драма "Дніпрові зорі" (1953) Якова Баша, роман "Нові береги" та збірка "Дніпрові саги. Новели Дніпрельстану" (1931) Гордія Коцюби. Також оборона ДніпроГЕС 1941 року згадується у романі "Людина і зброя" Олеся Гончара.

Підкорення Дніпра - будівництву Дніпровської ГЕС присвячені:

вірш Самуїла Яковича Маршака "Війна з Дніпром";

роман Федора Гладкова "Енергія";

Юрезанський В. Т. Підкорення річки. (Історія Дніпробуду). М .: Радянський письменник, 1946, 356 с. - 20 тис. екз. (Худож.-док. Роман).

Юрезанскій В. Т. Вогні на Дніпрі. Мал. П. Осовського М .: Детгиз, 1955, 447 с., - 30 тис. екз.

У 1927 року знятий маловідомий документальний фільм "Одинадцятий" всесвітньо відомим режисером та сценаристом Дзигом Вертовим (Давид Кауфман). Тривалий час про фільм було відомо лише вузькому колу людей, а в електронному вигляді він з'явився нещодавно. У фільмі є можливість побачити документальні кадри будівництва Дніпровської ГЕС.

У квітні 2016 року напис "ДнепроГЭС имени В. И. Ленина", розташований на дамбі ДніпроГЕСу демонтовано в рамках декомунізації.

29 липня 2016 року ДніпроГЕС остаточно декомунізували.

30 вересня 2016 року у Запоріжжі активісти планували розфарбувати в'їзд на ДніпроГЕС, його хочуть зробити максимально патріотичним. Варіанти того, як розфарбувати до Дня міста (14 жовтня 2016 року) перший бик ДніпроГЕС, виклали в соцмережі. Ініціатором проєкту став активіст-художник Денис Антюхов, який запропонував кілька варіантів перетворення ДніпроГЕСу. Варіанти оцінили по різному. Критикували герб Запоріжжя, який нібито так не можна зображувати або дивувалися навіщо ДніпроГЕС на ДніпроГЕСі. Однак, після критики в соціальних мережах, проєкт вирішили відкласти.

Відвідати Дніпровську ГЕС, або будь-яку іншу станцію у містах, де розташовані філії компанії Укргідроенерго, можна попередньо домовившись з керівництвом про дату, час та програму відвідин. Всі екскурсії для організованих груп школярів та студентів - безкоштовні!

Директор: Віктор Кучер

Адреса: 69096, Україна, Запорізька область, м. Запоріжжя, бульвар Вінтера, 1

Сайт: https://uhe.gov.ua/filiyi/dniprovska_hes [Архівовано 8 червня 2020 у Wayback Machine.]

1. Водний фонд України: Штучні водойми - водосховища і ставки: Довідник [Архівовано 11 грудня 2020 у Wayback Machine.] / За ред. В. К. Хільчевського, В. В. Гребеня - К.: Інтерпрес, 2014. - 164 с.

2. Першоджерело: Центральный архив Министерства обороны Российской Федерации. - Ф.228. - Оп.754. - Спр.60. - Арк.95 // див.: Андрій Ілларіонов: 75-я годовщина подрыва ДнепроГЭС [Архівовано 21 серпня 2016 у Wayback Machine.]. - "Ехо Москви", 20.08.2016

3. До 100 тисяч осіб загинули від підриву "ДніпроГЕСу" за наказом Сталіна. radiosvoboda.org. Архів оригіналу за 24 вересня 2015.

4. Ф. Пігідо-Правобережний. "Велика Вітчизняна війна". Спогади та роздуми очевидця - К. Смолоскип3, 2002

5. Румме А. В. Скажите людям правду // Социологические исследования - 1990 - № 9

6. Линников В. А. Подрыв ДнепроГЭСа в 41-м. О мифах и правде трагедии // Музейный вестник. - 2012. - № 12. - С. 226-231.

7. Гребля перед вибухом, судно та повозка на Дніпрі - яким ДніпроГЕС бачив німецький фотограф (фото). 061.ua. 19 лютого 2019.

8. Руссиянов И. Н. "Запорожцы" пишут... // В боях рождённая... / Литературная запись Е. А. Глущенко. - М. : Воениздат, 1982. - 252 с. - (Военные мемуары). - 100 000 екз. - ISBN 5-09-002630-0.

9. Константинова, Валерія (29.11.21). РЕКОНСТРУКЦІЯ ДНІПРОГЕСУ В ЗАПОРІЖЖІ: ЩО ПЛАНУЮТЬ ЗРОБИТИ.

10. У Запоріжжі розпочнеться масштабна реконструкція Дніпрогесу - zaporizhzhia.one (укр.). 8 лютого 2022. Архів оригіналу за 13 лютого 2022.

11. У мережі з'явився маловідомий фільм про будівництво запорізького Дніпровської ГЕС. uanews.zp.ua.

12. У Запоріжжі почали "декомунізувати" ДніпроГЕС : [арх. 22 квітня 2016] // Радіо Свобода. - 2016. - 19 квітня.

13. Від напису Ленін залишилися лише літери "НИНА". Гребля на деякий час називається "Днепрогес...НИНА : [арх. 26 березня 2019] // Запорожский Клуб новостей. - 2016. - 22 апреля.

14. В Запоріжжі остаточно декомунізували ДніпроГЕС (відео) : [арх. 16 серпня 2016] // zabor.zp.ua. - 2016. - 29 липня.

15. В Запорожье появится мурал на ДнепроГЭСе [Архівовано 3 жовтня 2016 у Wayback Machine.] // zabor.zp.ua, 2016-09-30

16. В Запорожье, после повальной критики, активисты решили не разрисовывать ДнепроГЭС [Архівовано 3 жовтня 2016 у Wayback Machine.] // zabor.zp.ua, 2016-10-01

Відео:

# data[].attributes.attachment_link.title
Дніпровська ГЕС - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Дніпро́вська ГЕС, ДніпроГÉС - п'ятий ступінь нижчої частини каскаду гідроелектростанцій на річці Дніпро. Розташована у Дніпровському районі міста Запоріжжя. Утворює найстаріше на Дніпрі Дніпровське водосховище. У 1930-ті роки відома під назвою Дніпрельстан (скорочення від "Дніпровська електростанція").