# data[].attributes.body
"I omsorgsarbejdet er der ifølge Kari Martinsen en relationel og en praktisk dimension. Den relationelle dimension handler om, at forholdet til andre mennesker er baseret på gensidighed og fællesskab. Den praktiske dimension handler om, at omsorg kræver handlinger. Og disse handlinger kræver, at sundhedspersonen har den faglige viden, som udvikles via praktisk erfaring kombineret med teoretisk viden."
Mødet med borgeren

# data[].attributes.body
Sentimental omsorg
Paternalisme
Svag paternalisme

# data[].attributes.body
Åbne:
Hvorfor.... ( ... vil du ikke med til banko) ?
Hvad kunne du tænke / ønske dig?
Hvordan går det?

Lukkede:
Har du taget din medicin?
Må jeg give dig lidt creme?
Vil du med til banko?

Lukkede spørgsmål er afgrænsede gensvar

# data[].attributes.body
Relationer tager tid (- samtaler om alt muligt andet end personlig hygiejne og vasketøj).
Får man ikke lov til at hjælpe ved det besøg, så får man måske lov at snakke 5 min. Man skal bruge tiden på at opbygge en relation, lære borgeren at kende, være nysgerrig.
At skabe en god relation kræver en anerkendende tilgang, at man anerkender den andens holdninger og synsvinkel, er aktivt lyttende og kan sætte sig i den andens sted.

# data[].attributes.body
Ofte er det frygt, usikkerhed og angst der ligger bag vrede eller uhensigtsmæssig adfærd.
Det er derfor vigtigt at skabe tryghed og tillid gennem verbal og non-verbal kommunikation, handlinger og omgivelser.

Brug klar tale, brug "jeg" og ikke "vi" eller "man"

Henvend dig direkte til borgeren og tiltal med navn (skaber relation og styrker identitet)

Afpas spørgsmål og svar til den hastighed borgeren kan overskue

Vær klar og konkret og understreg hvad du taler om - både verbalt og non-verbalt; Vil du have den røde skjorte på"  ikke "den her"

Stil ikke flere spørgsmål på en gang og giv ikke valgmuligheder hvis borgeren ikke kan overskue det

# data[].attributes.body
Aktiviteter kan inddeles i personlige aktiviteter (P-ADL), arbejdsaktiviteter (I-ADL) og fritidsaktiviteter.

# data[].attributes.body
Egen omsorg

Problemstillinger:
Kompressionsstrømper
Vaske sig

Andet:
Gå på toilet (obs. på problemer med udskillelse af affaldsstoffer, evt. inkontinens, da det er bemærket at han nogle gange lugter af urin).

# data[].attributes.body
Praktiske opgaver

Problemstillinger:
Lave husligt arbejde:
Vaske tøj
- Derudover obs. på rengøring, bruge husholdningsmaskiner, opbevare mad og smide affald ud.

Andet:
Egon handler selv ind og laver selv sin mad.
Indkøb og madplan er ikke hensigtsmæssig i forhold til diabetes diagnose.

# data[].attributes.attachment_caption
kodeks for god patientkommunikation Region Sjælland

# data[].attributes.body
Guidning og spejling -
med lyde bevægelser og mimik, vise hvad man skal (til efterligning).
Validering -
Forståelse fx ved berøring og at være tilstede.
Matche -
med non-verbale udtryk, stemmeleje, tone og verbale udtryk.

# data[].attributes.body
Der er flere ting vi gerne vil hjælpe Egon med nu og her, - hvis vi altså fik lov til det.

På sigt vil Egon få brug for mere hjælp og vi skal være opmærksomme (på hans funktionsevne).

Hvor skal vi starte?

Der hvor, vi tror, at vi vil få sværest ved at få lov til at hjælpe  er ved bad / at vaske sig. - Og vi vil gerne starte der, hvor det er mest sandsynligt, at vi får lov at hjælpe nu.  Hvis vi starter, der hvor han har sværest ved at modtage hjælp, så besværliggør vi relationen - inden den når at blive god.  Derfor vil vores fokus på at tilbyde hjælp være andet steds først - men vi vil selvfølgelig stadig være opmærksomme på mulige årsager som inkontinens, smerter i hofte, svimmelhed,... (er der en badestol på badeværelset, ..?) og spørge ind til om fx svimmelhed eller smerter ikke generer ham ved bad.

Påklædning af kompressionsstrømper på grund af ødemer. Selvom Egon er pænt træt af at få strømperne på, så er det en samtale, der er taget hul på. Der ligger en pædagogisk opgave i at få snakket med ham og få ham motiveret til at samarbejde om at få kompressionsstrømperne på hver dag.
Man kunne måske tage udgangspunkt i KOSMO, der er en metode / model til at motivere og involvere borgeren i ændringer af sundhedsadfærd (især brugt i forbindelse med igangsættelse af sundhedsfremmende aktiviteter).

Vaske tøj, hvis det på nogen måde er muligt at "komme til" at sætte en vask over uden at der er risiko for at det medfører en dårlig stemning, så vil det jo være fint; kunne virke afdramatiserende og måske mere overskueligt end at skulle tage stilling til det.
Fx “Jeg sætter en vask over”  eller “ jeg så lige noget vasketøj og har sat det over” jvf kommunikation i forbindelse med demens.

Man kunne også forsøge at gøre det til en fælles aktivitet. "Skal jeg ikke hjælpe dig med at komme til bunds i vasketøjet” (bemærk: Hvis problemet er at skulle modtage hjælp er ordvalget "hjælp / hjælpe" mindre hensigtsmæssigt) eller  “Skal vi ordne vasketøjet sammen”.

Man kunne spørge ind til "hvornår vasker du tøj", - altså er der nogen faste tidspunkter, hvor der plejer at blive vasket tøj, fx hver torsdag.  Det kunne være at der er brug for hjælp til planlægning og struktur.

# data[].attributes.body
Den nonverbale kommunikation omfatter bl.a.:

måden, du siger ordene på (tonefald)

bevægelse af hænder og arme (gestikulationer)

ansigtsudtryk/mimik

håndtryk

påklædning

hår og udsmykning af kroppen.

# data[].attributes.body
KOSMO står for:

K endskab til borgerens livshistorie.

O bservation af borgerens dagligdag og livsstil.

S amtale med borgeren om forslag til aktiviteter.

M otivation.

O pfølgning på, om borgeren har glæde af aktiviteten

# data[].attributes.body
"Gennem viden, inddragelse og deltagelse samt motivation udvikles borgerens handlekompetencer. Det gør borgeren i stand til at mestre den situation, han er i, samt at varetage sin egenomsorg." citat fra ?

# data[].attributes.body
Det er vigtigt at forstå hvad Egon har svært ved og behov for i forbindelse med at modtage hjælp til at få vasket tøj.

Kan han overskue at modtage hjælp -  er det uoverskueligt at tage stillig til?
Kan vi gøre det mere overskueligt for ham ved blot at gøre det uden at det går ud over hans autonomi? Fx “Jeg sætter en vask over / har vasket tøj"  jvf kommunikation i forbindelse med demens (ikke stille spørgsmål borgeren ikke kan overskue).

Har han svært ved at modtage hjælp? Kan man snakke med ham om det, hvordan har du det med ... ? eller kan man afdramatisere det: “ jeg så lige noget vasketøj og har sat det over”.

Man kunne også forsøge at gøre det til en fælles aktivitet. "Må jeg hjælpe dig med at komme til bunds i vasketøjet?” (bemærk: Hvis problemet er at skulle modtage hjælp er ordvalget "hjælp / hjælpe" mindre hensigtsmæssigt) eller  “Kan vi ordne vasketøjet sammen” - fx mens du fortæller .... hvad borgeren var i gang md at fortælle.

Struktur og planlægning: Man kunne spørge ind til "hvornår vasker du tøj?",- altså er der nogen faste tidspunkter, hvor der plejer at blive vasket tøj, fx hver torsdag.  Det kunne være at der er brug for hjælp til planlægning og struktur.  Det behøves ikke at være enormt synligt hjælp, men måske bare en påmindelse som "Det er jo torsdag i dag, vaskedag, så er det i dag du vasker tøj".

# data[].attributes.body
Kompressionsstrømper har forebyggende effekt på åreknuder, svigtende veneklapper, blodpropper i benene.

Forhøjet blodtryk kan blandt andet give blodpropper i benene (venetrombose).

Spørge kollegaer til råds om årsag til og virkning af kompressionsstrømper, hvis det ikke er fuldstændigt klart efter at have læst dokumentation.
Det er vigtigt at være godt forberedt til at tage snakken med Egon om kompressionsstrømperne, - hvis ikke man selv ved hvorfor det er vigtigt / hensigtsmæssigt, så bliver det svært at overbevise Egon om at det er vigtigt / hensigtsmæssigt og skabe en oplevelse af sammenhæng.

Være nysgerrig på hvorfor Egon er træt af at få dem på.
Synes han at det er ubehageligt at få dem på?
Er det fordi han er træt af at skulle modtage hjælp?
Hvordan passer det med Egons døgnrytme og aktiviteter?

# data[].attributes.body
Omsorgsteoriens dimensioner
Den relationelle dimension: Der må være mindst to mennesker involveret.
Den moralske dimension: Relationen mellem mennesker er præget af afhængighed og magt. I en plejesituation er patienten den svage og afhængige part.
Den praktiske dimension: Der kræves handling i en omsorgsgivende relation. Dette stiller krav til den faglige viden, som fås gennem praktisk erfaring kombineret med teoretisk viden.