# data[].attributes.body
Bom dia! No lietainās Rīgas esmu ieradusies mazliet pelēkajā (jo apmācies) Porto, lai gūtu jaunas zināšanas, dalītos pieredzē ar citiem Eiropas pieaugušo izglītotājiem un pilnveidotu prasmes, jā, arī prasmi vienatnē orientēties lielā pilsētā 😉 Tāpēc pirmais vakars paiet, izlūkojot apkārtni un iejūtoties Porto atmosfērā. Šodien ir ceļojuma diena, kursi “Active listening and effective questioning” sāksies rīt, pēcpusdienā. Kursu organizatori LearningTogether jau nedēļas sākumā mums izveidoja WhatsApp grupu, kur pamazām pievienojas kursu dalībnieki. No rīta man vēl būs laiks izmest nelielu līkumu līdz netālajai Aveiro, tas priecē, jo nedēļu pēc tam sola lietainu - tātad ideāli mācībām piemērotu 😆 Esmu priecīgi satraukta par visu nezināmo, par iespēju sadraudzēties ar jauniem cilvēkiem un iedvesmoties no viņiem. Kā jau norāda kursu tēma, daudz būs līdzdarbojas arī pašiem, un man ļoti patīk reizēm izkāpt no ierastās, komfortablās sajūtu kastes…

Pirmie iespaidi par kursu organizētājiem, viņus vēl vaigā neredzot, ir samērā labi, uz e-pastiem atbildēja diezgan savlaicīgi, man patīk arī izveidotā WhatsApp grupa. Vienīgais - ilgi bija jāgaida ziņa par adresi, kur kursi notiks un informācija par ieteiktajām naktsmītnēm, to iedeva burtiski dažas dienas iepriekš. Mana viesnīca Premium Porto Downtown⭐️⭐️⭐️⭐️ gan starp ieteiktajām nav (vēl nezinu, kāpēc?), bet nu jau bija par vēlu ko mainīt, tādā ziņā viņi būtu varējuši gan adresi, gan ieteicamo viesnīcu sarakstu atsūtīt agrāk. Varbūt citiem šis noder idejai - jau savlaicīgi par to jautāt kursu organizatoriem. Man neienāca prātā. No otras puses - mana viesnīca liekas ļoti pieņemama, iekļaujas projektā naktsmītnēm paredzētajā finansējumā un par paredzamajām 2 km pastaigām uz kursu vietu es tikai priecājos! Vēl citiem var noderēt tas, ka vienmēr jāatceras, cik Eiropas valstis tomēr ir atšķirīgas un jābūt gatavam, ka katrā vietā savi knifiņi… jau pirmajā pastaigā pa Porto uzkrītoši krita acīs paziņojumi vairākās vietās, ka tikai skaidru naudu vai šodien kartes nepieņemam utt. Un pat - pieņemam tikai Portugāles banku izsniegtās kartes…

# data[].attributes.body
26. oktobris, kursu pirmā diena! Emocijām bagāts iepazīšanas pasākums skaistā viesnīcas Grande Hotel Porto restorānā. Veids, kā notiek pirmās dienas pasākumi, ir ļoti interesants un, jāatzīst, ļoti efektīvs. Ierodas daudz dalībnieku, nojaušu, ka uz 6-8 dažādiem kursiem. Katrs kurss tiek apsēdināts pie sava galda un atstāts socializēties 😆 Ļoti laba metode! Parasti tādos gadījumos kursu organizators ir tas, kurš katru uzrunā un izjautā, tādējādi rodas labs kontakts ar vadītāju, bet grupas biedri paliek, kā bijuši - pussveši… Nu esam atstāti pašplūsmā un pāris stundu laikā jau esam sadraudzējušies! Grupā ir grieķiete (un rīt būs vēl viena), divas zviedrietes, divi čehi un es. Jomas visdažādākās - pieaugušo izglītotāji, pamatskolas skolotāji, augstskolas pasniedzēji utt. Rīt no rīta 8 jau jābūt uz mācībām, kas notiks citas viesnīcas semināru telpā.

# data[].attributes.attachment_caption
Mūsu kursiņš pirmajā kursu dienā. Vārdu atceros tikai grieķietei, kas man bildē pa labi - Sūzana, jo viņa smalki izstāstīja par vārda rašanos no turku Sultana. Trūkst vēl otra grieķiete un vēl Esa un Nīna, lai no kurienes viñas būtu!

# data[].attributes.body
Katram dalībniekam tiek iedota šāda kartīte.

# data[].attributes.body
27. oktobris, kursu otrā diena! Iespaidu tik daudz, ka jāpadomā, kā tos sastrukturēt. Vispirms - ir pilnīgi skaidrs, kāpēc nepieciešams par jebkuru tēmu braukt mācīties uz citu valsti - ir tāds kultūras sprādziens un daudzveidības bagātība, ko gribas dzert pilniem malkiem, runājoties ar izglītotājiem no citām valstīm, diskutējot ar pasniedzējiem, mācoties no katras lietas, kas notiek.. Un tieši tāda arī bija sajūta pirmajā dienā - ka viss notiek, lai mūs mācītu, lai liktu padomāt, iejusties. Sākās jau ar to, ka vakarnakt saņēmām norādes WhatsAp grupā, kur tad būs mūsu kursu vieta šodien. Tā ir Eurostars dos Artes viesnīca labu gabalu no manas dzīvesvietas un, tur ierodoties, nebija skaidrs, kurā telpā notiks mācības. Neko nezināja arī recepcionists, tāpēc nācās pašiem vien izmēģināt visādus veidus, liftus, kāpnes, lai atrastu konferenču zāli. Vai mēs, kaut ko organizējot, vienmēr dodam skaidras norādes? Ok, tā likās kā jautra mācībstunda un beigu beigās zālīti atradām.. tur otra ķeza - tā ir pagrabā un internets praktiski nedarbojas. Pacietības mācībstunda, pirmkārt jau pašam pasniedzējam :) Bet cik veikli viņš mainīja nodarbības gaitu brīžos, kad interneta lēnums traucēja!! Mūsu pasniedzējs šodien bija Rikardu Karvalju, kas ir pieredzējis treneris un radošuma un inovāciju eksperts. Viņam ir bakalaura un maģistra grāds radošuma un inovāciju jomā, un viņš ir lasījis lekcijas par šiem tematiem vairākās izglītības iestādēs.
Kā Gen-i Creative System dibinātājs viņš ir izstrādājis inovatīvas mācību metodes, kas veicina problēmu risināšanu un stratēģisko domāšanu. Viņš ir arī mārketinga konsultants uzņēmumā Finixio, sniedzot zināšanas digitālās stratēģijas jomā. Visādā ziņā sirsnīgs un profesionāls, viņa metodes bija tādas, ka mācību diena pagāja nemanot, pat man, kas parasti šādos pasākumos paklusē un ļauj runāt citiem, roka slējās gaisā un gribējās piebilst savas domas.. bija gan grupu darbi, gan spēles, gan pieredzes apmaiņa. Un galvenais dienas temats - sociālās un emocionālās prasmes. Kā mēs liekam justies mūsu izglītojamajiem un kā mēs varam viņiem palīdzēt, lai motivētu, iedvesmotu, palīdzētu sasniegt viņu mērķus. Atziņa, kas caurvijās visu dienu - skolotājs ir palīgs. Ne žēlotājs, ne mierinātājs, ka viss būs labi, ne kritizētājs, bet PALĪGS. Mūsu grupā šodien esam 10, nākuši klāt divi somi un viena ungāriete. Tie, kas vakardien bija iepazīšanās vakarā, jau jūtas kā seni draugi un darbs grupās ir ļoti efektīvs un norit viegli. Saņēmām arī komplimentu no Rikardu - mēs esot īpaša grupa, jo mēs visi spējam sarunāties angliski, nav svarīgi, kāds ir katra līmenis, bet ir produktīva saruna, vēlēšanās izteikties un vēlēšanās uzklausīt citus. Noskatīju jau vairākas interesantas tehnikas un metodes, ko izmantot savā pasniedzēja darbā. Un, protams, jau pārbaudītā un mīļā metode - mācību vietas maiņa. Pēc kafijas pauzes nedodamies vairs atpakaļ uz vēso pagrabstāvu ar lēno internetu, bet paliekam dārzā, spīd silta saulite, turpinām grupu darbu. Rikardu pārjautāja, vai Latvijas Nacionālā bibliotēka ir tā, kur ir cilvēku sanestais grāmatu plaukts - jā! - acīmredzot viņš to ir redzējis, teica, ka ļoti patīk LNB ēka. Esam ļoti dažāda grupa, protams, ka es kā bibliotekārs esmu " īpatnējs putns" , visi vienmēr brīnās un saka " interesting, very interesting" :D Bet ir gan sākumskolas, gan pamatskolas, gan speciālo skolu skolotāji, gan pieaugušo izglītotāji, gan - ja vien pareizi māku to noformulēt - " valodas terapeiti", gan tie, kas nodarbības paši nevada, bet veido nodarbību grafikus.. Vakardienas aktīvā grieķiete Sūzena un čehs Pēters ir paši runīgākie, taču arī mēs pārējie izsakāmies. Diena beidzas ar Rikardu solījumu, ka ceturtdien būšot mūsu mīļākā diena (rīt un parīt mums būs pasniedzējs Serdžio) un novēlējumu izbaudīt sauli, jo no rītdienas sola stipru lietu.

# data[].attributes.body
Te mēs grupu darba procesā, spriežam par to, kā empātiski motivēt izglītojamos!

# data[].attributes.body
Vēl nedaudz no šodienas Rikardu lekcijas (paldies MI draugam (bet tomēr ne Hugo!) par ātro transkripciju!):

Izglītojamo motivācija rodas, kad viņi jūtas kompetenti, neatkarīgi un piederīgi.
Izglītotāja uzdevums ir:

radīt vidi, kas atbalsta šīs trīs vajadzības;

palīdzēt izglītojamajiem atrast personīgu jēgu un mērķi;

dažādot mācīšanos un padarīt to atbilstošu reālajai dzīvei.

Motivācija nav tikai vēlme — tā ir sadarbības rezultāts starp izglītotāju, izglītojamo un vidi.

Tātad izglītojamo motivāciju ietekmē šīs trīs pamatvajadzības:

Kompetence – vai jūtos pietiekami zinošs un spējīgs izpildīt uzdoto?

Neatkarība – vai varu pats plānot un vadīt savu mācīšanās procesu, vai arī viss jāveic tieši tā, kā skolotājs nosaka?

Piederības sajūta – vai jūtos saistīts ar apkārtējiem, kolēģiem, skolotājiem?
Ja izglītojamais jūtas izolēts vai neiederīgs grupā, viņa motivācija samazinās, pat ja mācību saturs ir interesants.

Un jā - tika pieminēts arī "sendviča" princips, par kuru jau lasīju kāda no LNB kolēģu ErasmusPlus piezīmēs - starp komplimentiem iepildīta pamācība :)

# data[].attributes.body
Par tādām sadzīviskām lietām -

1) ļoti kaitinošs ir lēnais internets (jebkur, jebkāds, vienalga, vai wifi vai mobilie dati), laikam mēs tiešām ikdienā par maz novērtējam Latvijas ātro internetu;

2) visi, nu tā, ka pilnīgi visi, iet pāri ielai pie "sarkanā". Neviens negaida, kamēr iedegsies zaļais. Izņemot brīžiem mani. Bet pat es jau vairs nevaru sagaidīt :D

3) Fascinē māju sienas ar krāsainajām flīzītēm, ļoti skaisti! Attēlā redzamā nebūt nav pati krāšņākā, bet lai!

# data[].attributes.body
28. oktobris, šodien mūsu pasniedzējs ir Serdžio Mendess - TEDx sarunu vadītājs Portugālē, vadījis daudzas tiešsaistes un klātienes apmācības. Aktīvi darbojas Toastmasters International, bijis prezidents un administrācijas vadītājs reģionā, kas aptver Portugāli, Spāniju, Maroku, Gibraltāru un Gvineju-Bisau. Organizējis starptautiskas konferences un darbnīcas par publisko runu un līderību. Apbalvots kā Gada runātājs un ieguvis Distinguished Toastmaster titulu. Viņa nodarbības patiešām palīdz attīstīt pārliecinošu saziņu un liek daudz domāt par to, kā sevi pasniedzam un izpaužam. Uz vietas nesēžam ne mirkli, nedz arī Serdžio. Viņš arī nestāsta prezentāciju, bet visu laiku iesaista mūs dialogos, spēlēs, grupu sarunās. Laiks paskrien nemanot, ļooooooti interesanti, ceru, ka spēšu atcerēties visas tās noderīgās lietas un izmantot ikdienā. Galvenā tēma - aktīva klausīšanās un jautājumu uzdošana.

# data[].attributes.body
Te mēs visi tādi nopietni, klausoties pasniedzēja ieteikumus :) Pa grupām prezentējām kaut ko, kas uz mums atstājis iespaidu Porto (skaidrs, ka temats varētu būt jebkurš) un pasniedzējs vērtēja katras grupas uzstāšanos. Lūk, galvenie ieteikumi:

1. Sāc ar jautājumu vai personīgu stāstu – tas rada saikni.

2. Izmanto storytelling (varbūt to var tulkot kā stāstniecības stilu??), strukturētu laika līniju.

3. Variē balss intonāciju un uzsver nozīmīgos vārdus.

4. Nelieto liekus priekšmetus, kas novērš uzmanību.

5. Stāvi centrā – tu esi galvenais, nevis PowerPoint.

6. Izmanto ķermeņa valodu apzināti (žesti, solis uz priekšu, kad runā).

7. Nobeigumā – īss kopsavilkums, kas palīdz klausītājiem atcerēties galveno.

8. Ja rodas kļūmes vai stress – saglabā mieru.

9. Piešķir vairāk detaļu un vizuālu tēlu, lai informācija būtu “dzīva”.

# data[].attributes.body
Efektīva komunikācija sākas ar vēlmi saprast, nevis tikai pajautāt, - saka Serdžio. Un patiešām tik daudz svarīgu lietu, kas jāņem vērā, lai saruna gan ar izglītojamo, gan ar kolēģi būtu tiešām atvērta un produktīva, nevis haotiska un apnicīga...

Dažkārt, uzdodot jautājumus, cilvēki nesaprot, ko īsti vēlamies pateikt. Lai saruna būtu skaidra, jāprot uzdot un atbildēt uz jautājumiem vienkārši, pārliecinoši un pielāgojoties klausītājam.

🗣️ Runātāja loma

Uzdod pārdomātus, skaidrus un mērķtiecīgus jautājumus.

Veicina iesaisti un domāšanu.

Izmanto atvērtus jautājumus, ne tikai “jā” vai “nē”.

👂 Klausītāja loma

Aktīvi klausās un cenšas saprast runātāja nodomu.

Uzdod precizējošus jautājumus.

Piedalās jēgpilnā dialogā.

Bija arī ļoti labas spēles, pieminēšu tās šeit, lai neaizmirstu, bet sīkāk nestāstīšu, tās izspēlēsim kādā seminārā!

"Stāsta radīšana", ar tempa kāpinājumu.

"Patiesība vai meli" - jautājumu uzdošanas māksla.

"Kas ir manā prātā?" - par mākslu sašaurināt jautājumu spektru, lai atklātu noslēpumu.

# data[].attributes.body
Un šādi es rakstu šīs piezīmes, jo viesnīcas numurā interneta nav nemaz (turklāt man pat nevajadzētu viesnīcas wi-fi, pietiktu ar maniem mobilajiem datiem, bet ir vēl sliktāk nekā kalna galā vai alā nekurienes vidū - signāla nevaid.... ). Viesnīcas vestibilā atradu stūrīti, kur vismaz wi-fi darbojas. Dīvaini, ka situācija ar šo, jo dienas, jo pasliktinās, šorīt nevarēju atvērt arī karti un bija diezgan jāsasprindzina atmiņa un loģiskā domāšana, lai nokļūtu mācību vietā. Toties pēcpusdienā ļāvu, lai kājas mani nes, kur acis rāda, nedomājot ne par kartēm, ne maršrutiem. Ja tas būtu parasts ceļojums, nebūtu pat pieminēšanas vērts, bet, ja braucam ar cerību strādāt (paralēli ir arī visādas darba lietas darāmas) un mācīties, internets ir tiešām svarīgs.

# data[].attributes.body
Pie reizes pievienošu Rikardu prezentāciju - lai pēc tam nav ilgi jāskrollē WhatsApu, meklējot.

# data[].attributes.body
Uz ielām ļoti daudz muzikantu, daļa no viņiem bija tādos dīvainos tērpos, kā no Harija Potera filmas izkāpuši.

# data[].attributes.body
Kas tad ir organizācija, kas šos kursus rīko? Mazliet info par LearningTogether, kas ir Porto bāzēta izglītības un profesionālās pilnveides organizācija.

Specializējas pieaugušo izglītībā, īpaši mobilitātes un apmācību kursu organizēšanā programmā Erasmus+ (it īpaši KA1 virzienā)

Piedāvā kursus tepat Portugālē (Porto, Lisabona, Azoru salas, Madeira) un aptver tēmas kā digitālās prasmes, iekļaujošā izglītība, ilgtspējība, komunikācija, kultūra.

Organizācija uzsver, ka tās mērķis ir nodrošināt kvalitatīvu pieredzi apmācībās un mobilitātēs.

Dalībnieku atsauksmes liecina, ka viņiem īpaši patīk atmosfēra, starptautiska sastāva grupas, kultūras dimensija un tas, ka kursi ļauj apvienot profesionālo izaugsmi ar mobilitātes pieredzi Portugālē.

Organizācija piedāvā ļoti plašu kursu klāstu un regulāri plāno nākotnes sesijas.

Kas padara viņus īpašus?

Ilgstoša pieredze pieaugušo apmācībā un mobilitāšu koordinēšanā – tas ļauj labāk saprast izglītotāju vajadzības un nodrošināt kvalitatīvu kursu pieredzi.

Kursu tēmas ir mūsdienīgas un plašas: digitālās tehnoloģijas, iekļaušana, kultūra, ilgtspējība, un tās ir saskaņotas ar Erasmus+ mērķiem.

Mobilitāte Porto un citās Portugāles vietās, kas dod papildus kultūras dimensiju: dalībnieki var iepazīt Portugāli un starptautisko vidi.

Atbalsts dalībniekiem – gan administratīvi, gan metodiski.

Lieliska reputācija starp izglītības darbiniekiem, kas izmanto viņu kursus, ļoti pozitīvas atsauksmes.

Varu tikai piekrist!!! Var tiešām just, ka organizatori par mums rūpējas, sākot jau ar to, ka mācības rītos tiek sāktas ļoti agri, lai pēcpusdienā varam kaut ko arī redzēt no pilsētas, pirms saule norietējusi. Un ļoti jauka detaļa ir kafijas pauzes ar tiešām labu kafiju, kūkām, augļiem un svaigi spiestu apelsīnu sulu. Pasniedzēji ir super un pirmo reizi manā pieredzē mācības tiešām ir dinamiskas un iesaistošas.

# data[].attributes.body
29. oktobris, šodien atkal mūsu pasniedzējs ir Serdžio un viņš ir tiešām spožs. Esmu absolūtā sajūsmā par viņa metodēm un to, ko viņš no mums "dabū ārā". Riskēju izklausīties pārāk jūsmīga, bet šie ir līdz šim manā dzīvē labākie un vērtīgākie kursi un ticiet man, es tiešām esmu bijusi daudz un dažādos.. Viens no viņa paņēmieniem bija dot mums uzdevumu stāstīt par kaut ko, kas mums svarīgs, bet - katram savā valodā.. pārējie centās uzminēt, par ko runāts un baudīja brīnišķīgo katras valodas atšķirīgo plūdumu..

Serdžio runāja arī par to, cik nozīmīgi ir pareizi uzdoti jautājumi – ne tikai darbā ar studentiem vai kolēģiem, bet jebkurā sarunā, kur gribam patiešām saprast otru cilvēku. Viņš uzsvēra, ka labs jautājums ir skaidrs, mērķtiecīgs un atvērts, un pieļautā kļūda bieži ir “neefektīvi” jautājumi, kas jau satur atbildi vai norādi, piemēram: “Tu taču piekrīti, vai ne?” Šādi jautājumi patiesībā aizver sarunu, nevis to atver.

Lai ilustrētu savu domu, Serdžio aicināja visus padomāt par “labāko jautājumu, ko kāds jums jebkad uzdevis”. Kad dalībnieki apjuka, viņš paskaidroja, kāpēc šis uzdevums šķiet grūts: jautājums bez konteksta ir pārāk plašs. Tad viņš soli pa solim parādīja, cik svarīgi ir sašaurināt jautājuma tvērumu, lai nonāktu pie konkrētības – vispirms runāt par vispārīgu “labāko jautājumu”, pēc tam to sašaurināt līdz tēmām kā “darbs”, “personīgā dzīve” vai “mājdzīvnieki”. Tikai tad cilvēks spēj sniegt jēgpilnu un pārdomātu atbildi.

Semināra turpinājumā Serdžio iepazīstināja ar diviem modeļiem, kas palīdz veidot jēgpilnas sarunas.
GROW modelis (Goal – Reality – Options – Will) palīdz sarunā strukturēti virzīt cilvēku uz mērķi. Serdžio stāstīja, ka šī pieeja sākas ar mērķa noskaidrošanu (Ko tu gribi panākt?), turpinās ar realitātes izpēti (Kur tu šobrīd esi?), pēc tam ar iespējām (Ko tu vari darīt, lai virzītos uz priekšu?), un noslēdzas ar konkrētu rīcības soli (Ko tu darīsi šonedēļ?). Viņš uzsvēra, ka konkrētība un termiņi palīdz cilvēkiem pāriet no domām pie reālas rīcības.

Savukārt TED modelis (Tell me – Explain – Describe) palīdz atvērt sarunu un veicina uzticēšanos, īpaši situācijās, kad cilvēki ir aizsargājoši vai izvairīgi. Serdžio ieteica lietot jautājumus kā “Pastāsti vairāk par to, kas notika”, “Izskaidro, kā tu juties”, “Apraksti, kādu risinājumu tu redzi”. Šādi jautājumi ļauj cilvēkam justies sadzirdētam un palīdz sarunas vadītājam iegūt dziļāku izpratni bez spriedzes vai aizsardzības reakcijas.

Noslēgumā Serdžio uzsvēra, ka šie modeļi nav tikai teorētiski rīki – tie padara sarunas dabiskas, empātiskas un jēgpilnas. Viņš sacīja, ka patiesā jautājumu uzdošanas māksla ir palīdzēt otram domāt pašam, nevis vienkārši sniegt gaidīto atbildi. “Tad saruna kļūst dzīva,” viņš piebilda.

Bija tik dažādas lietas, par ko aizdomāties un, kaut gan uzskatu sevi par empātisku cilvēku, taču nekad nebiju aizdomājusies, ka jau ar jautājumu vien varam likt kādam cilvēkam justies slikti vai viņu "sodīt". Sodīt ar jautājumu, tas izklausās šausmīgi!! Tu tiešām nesaprati?

# data[].attributes.body
Nesabīstieties! Ungārietei Dorkai nekas nekaiš, viņa tikai demonstrē elpošanas vingrinājumus, ar kuriem iespējams tiks pie "dziļākas", patīkamākas balss.. Tas vēl pie verbālās komunikācijas, bet Serdžio runāja arī par ķermeņa valodu un neverbālo komunikāciju. Viņš uzsvēra, ka mēs bieži pievēršam uzmanību tikai vārdiem, bet patiesībā daudz vairāk pasakām ar skatienu, sejas izteiksmi un kustībām.

Viņš sāka ar acu kontaktu. Pēc Serdžio teiktā, tas ir viens no svarīgākajiem veidiem, kā noturēt klausītāju uzmanību un veidot saikni. Ja skatāmies uz cilvēku, viņš jūt, ka tiek pamanīts un iesaistīts. Tajā pašā laikā viņš brīdināja, lai tas nebūtu pārspīlēti intensīvi – “pretējā gadījumā cilvēkiem var šķist, ka ar viņiem kaut kas nav kārtībā." Svarīgi ir dalīt skatienu starp visiem, ar kuriem runājam.

Tad Serdžio pievērsās fiziskajai distancei starp runātāju un auditoriju. Tā, pēc viņa domām, var signalizēt tuvību, autoritāti vai formālumu. Viņš pieminēja arī Zoom un citas tiešsaistes sapulces, sakot, ka viens no iemesliem, kāpēc tās bieži šķiet neērtas, ir slikta ķermeņa valodas redzamība. Kameras parasti ir pārāk tuvu sejai, un cilvēks izskatās saspringts. Viņa padoms bija vienkāršs – pavilkt kameru mazliet tālāk, lai redzama arī ķermeņa augšdaļa un žesti. Tad saruna kļūst dabiska, un cilvēki jūtas brīvāk. Un jā, padomājot par to, patiešām tās "milzu galvas" Zoomā nav necik patīkamas...

Viņš atgādināja, ka ķermeņa valoda bieži pasaka vairāk nekā vārdi. Ar žestiem, stāju un kustībām mēs nododam emocijas un nostāju. Pēc tam Serdžio pievērsās arī klusumam – kā būtiskai saziņas daļai. Viņš skaidroja, ka klusums ļauj cilvēkiem apdomāt dzirdēto, sajust teikto un sakārtot domas. Viņš minēja vairākus klusuma veidus: pārdomu, emocionālo, stratēģisko un kontekstuālo.

# data[].attributes.body
Ļoti gribu padalīties ar šo Tedx video, jo tas patiešām ir to vērts. Manuprāt, dzīvē bieži notiek tieši pretējais - mēs ļoti svarīgu informāciju nododam tik garlaicīgi, it kā tā nebūtu neko vērta.. Bet šis ironiskais video par to, cik spilgti var pastāstīt par neko.

# data[].attributes.attachment_link.title
How to sound smart in your TEDx Talk | Will Stephen | TEDxNewYork

# data[].attributes.body
Esam pa šīm 4 dienām jau ļoti sadraudzējušies. Arī kafijas pauzes paiet sarunās un daloties iespaidos.

# data[].attributes.headline
Serdžio lekcijas I (atstāšu tās te, lai visa info vienuviet)

# data[].attributes.subject
Serdžio lekcijas I (atstāšu tās te, lai visa info vienuviet)

# data[].attributes.attachment_link.title
1 - Active Listening and Effective Questioning

# data[].attributes.attachment_link.title
2 - Active Listening and Effective Questioning 

# data[].attributes.body
Meklēju atbilstošu vārdu immersive show, laikam man patīk pieredzes šovs. Pēcpusdienā devos uz senajiem Porto spīķieriem, lai baudītu gaismu un skanu izrādi Porto Leģendas, padalos ar mazu fragmentu arī šeit! Iespaidīgi! Spilgti izteiksmes līdzekļi ir šīs nedēļas tēma...Un uzzināju 10 leģendas par Porto! Atceros, pirms daudziem gadiem, kad pirmo reizi biju Grundtvig darbnīcā, kas bija līdzīgi tagadējam Erasmus+ mācību mobilitāšu projektam, tikai ne skolotājiem, bet "parastajiem mirstīgajiem", tika liela uzmanība pievērsta tam, ka šādā veidā cilvēki var redzēt citas Eiropas valstis, uzzināt par kultūru, vēsturi, gastronomiju, iegūt tādu Eiropas kopības sajūtu.

# data[].attributes.body
30. oktobris, pirmspēdējā kursu diena. Šodien paralēli vēl arī dažādas pamatdarba lietas darāmas, tāpēc nesolu būt tik daudzvārdīga kā iepriekšējās dienās. Šodien atkal ar mums Rikardu, ārkārtīgi interesanta diena par radošumu un ideju ģenerēšanu, neko nestāstīšu, lai varu šīs tehnikas izspēlēt kādā no mūsu klātienes tikšanās reizēm. Ļoti patika!!

# data[].attributes.body
Rikardu lekcijā runāja par radošumu un ideju ģenerēšanu – par to, kā atbrīvoties no ierastā domāšanas rāmja un ieraudzīt iespējas tur, kur sākumā redzam noslēgtas robežas.

Viņš atgādināja, ka, lai gan pasaulē pastāv noteikti likumi — piemēram, bumba vienmēr nokrīt uz grīdas gravitācijas dēļ —, tomēr radošums sākas brīdī, kad saprotam: ne visi ierobežojumi ir redzami vai nemaināmi.

Rikardu uzsvēra nejaušu stimulu nozīmi – spēju savienot šķietami nesavienojamas lietas. Piemēram, ja redzam suni un lidmašīnu, mēs varam iztēloties aviolīnijas mājdzīvniekiem vai ceļojuma laikā izmantot kameru, lai redzētu savu mīluli kravas nodalījumā. Savukārt, redzot karavīrus, varam radīt ideju par jogas nodarbībām ar suņiem – veidu, kā palīdzēt karavīriem atgūties no kara pieredzes.

Viens no svarīgākajiem principiem, ko viņš pieminēja, ir domāt sāniski (lateral thinking, man grūti izdomāt atbilstošu terminu latviešu valodā) – neapstāties pie pirmās idejas, bet meklēt alternatīvas. Galvenais – neiemīlēties savā pirmajā idejā.

Vēl viens princips – neuztvert lietas kā pašsaprotamas. Rikardu provocēja domāt: “Nauda neaug kokos... bet kas būtu, ja augtu?” No šīs domas varētu rasties, piemēram, bankas reklāmas kampaņa ar bankomātu koka formā – “Nauda patiešām aug kokos!”.

Bildē piemērs ar labirintu: cilvēki parasti uzreiz tajā meklē ceļu no punkta A uz punktu B, taču neviens nav teicis, ka noteikti jādodas iekšā. Radoša domāšana ļauj pamanīt, ka var iet apkārt vai uzlūkot labirintu trīsdimensionāli– un tieši tur sākas jaunas idejas.

Rikardu galvenā doma, kas mūs iedvesmoja šodien: radošums nav nejaušība, bet spēja apšaubīt ierasto un ieraudzīt jaunu skatījumu uz pasauli.

# data[].attributes.body
Un tā, šodien paviesojos pasaules skaistākajā grāmatu veikalā - jā, tas atrodas Porto!! Tieši tur daudz iespaidus Harija Potera grāmatām guvusi Roulinga. Vai man patika - jā! Vai es varēju to pienācīgi izbaudīt - nē! Tūristi burtiski čumēja un mudžēja. Tāpēc labāk paskatieties kādu jauku video par Livraria Lello youtubā un te lai paliek vienīgi mans laimīgais sejs. Brīnišķīgi skaista vieta.

# data[].attributes.body
31. oktobris, kursu pēdējā diena! Nedēļa paskrējusi kā viens mirklis.. Šodien vēl ļoti interesantas nodarbības par laika menedžmentu mums vada Rikardu. Teamwork is a dreamwork! Uzcēlām augstāko spagetti tiltu.. nemaz nebija tik viegli komandā vienoties...

# data[].attributes.body
Rikardu skaidroja, ka ikdienas darbus un aktivitātes var sakārtot pēc diviem kritērijiem — svarīguma līmeņa un steidzamības līmeņa. Tie ir divi ļoti atšķirīgi jēdzieni, lai gan cilvēki tos bieži sajauc.

Svarīgums ir personisks — tas, kas ir nozīmīgs vienam cilvēkam, citam var būt mazsvarīgs. Savukārt steidzamība bieži ir ārēji noteikta — to nosaka termiņi un laika ierobežojumi, un tur parasti nav lielas elastības.

Ja kaut kas ir gan svarīgs, gan steidzams, tas jādara nekavējoties. Tas ir augstākās prioritātes uzdevums, kas jāpaveic pašam. Piemēram, jārisina krīzes situācija birojā vai jāizpilda termiņš, piemēram, jānovērtē studenti.

Ja kaut kas ir svarīgs, bet ne tik steidzams, tad pašam jāizlemj, vai to darīt tagad vai vēlāk. Tas atkarīgs no brīvā laika un enerģijas. Piemēram, vingrošana vai laika pavadīšana ar ģimeni — tas ir svarīgi, taču ne vienmēr steidzami.

Ja kaut kas ir steidzams, bet nav svarīgs, to var deleģēt. Uzdevums ir jāpaveic, bet nav būtiski, kurš to izdara. Rikardu minēja, ka kolēģi bieži palīdz viens otram — kad vienam ir pārāk daudz darba, otrs var uzņemties daļu pienākumu. Mūsdienās daļu darbu var deleģēt arī mākslīgajam intelektam.

Ja uzdevums nav ne svarīgs, ne steidzams, tad labāk to vispār nedarīt. Tas tikai traucē un nogurdina. Piemēram, nevajadzīgi telefona zvani vai sociālo tīklu pārlūkošana.

Noslēgumā Rikardu piedāvāja vingrinājumu “24 stundu pirmdiena” — analizēt, kā mēs izmantojam savu dienu, lai saprastu, kam tiešām veltām laiku un kā to varētu izmantot jēgpilnāk. Arī tas bija ļoti aizraujošs uzdevums.

# data[].attributes.body
Priecīgi-bēdīgais brīdis klāt, saņemam sertifikātus, saskaujamies un šķiramies..

# data[].attributes.body
Vislabākā grupa un vislabākie pasniedzēji. Paldies, ErasmusPlusLV, paldies, LNB Kompetenču attīstības centr!! Tā bija fantastiska pieredze!

Te arī punkts manām piezīmēm. Vēl šovakar biju pilsētiņā netālu no Porto - Bragā. Un rīt jau lidojums uz mājām.