# data[].attributes.headline
התובנה שלי היא שצריך ל

# data[].attributes.body
התובנה שלי היא שצריך לתת מקום לרגשות שעולים אצל התלמיד צריך לנסות לעצור לנשום אולי לקחת אותו לצד לתת לו משהו שהוא אוהב או אפיךו לתת לו רגע להירגע ולהסביר את עצמו ואז להבין מאיפה נובעת ההתנהגות הזו ורק כשהוא רגוע הוא יהיה מווסת יהיה ניתן לבדוק מה גרם לכך ולעזור לו

# data[].attributes.headline
התובנה היא שבעצם צריך 

# data[].attributes.body
התובנה היא שבעצם צריך לעצור ולהבין ממה נובעת התוקפנות להיות רגע בהכלה והקשבה למקום הזה ולנסות להבין מאיפה הוא מגיע ולא להגיב מתוך האוטומט

# data[].attributes.body
כדי להתמודד עם תוקפנות ולתת מקום ולהכלה ולגבולות, התובנה שעולה לי, היא שצריך לתת לתוקפנות את המקום שלה משום שהיא נובעת מחוסר אונים ותסכול. אם לא נשהה תגובה ונראה לו שאנו מבינים את המצב וננסה לדבר את הסיטואציה או להראות כוונה לפיתרון, ההסלמה תגיע מהר מאוד.

# data[].attributes.headline
מתוך העקרונות של הכלה,

# data[].attributes.body
מתוך העקרונות של הכלה, השתלבות וויסות רגשי במרחב הכיתתי, עולה תובנה מרכזית אחת המקשרת בין שני העקרונות הראשונים (המודל האישי של המורה וההמשגה/השפה המשותפת):

התובנה: אי אפשר לצפות מתלמיד להשתלב ולשמור על איזון, לפני שאנחנו מעניקים לו את ה"פיגומים" הפיזיולוגיים והלשוניים לכך.

כאשר מחברים את שני העקרונות הראשונים, מבינים שוויסות הוא לא מיומנות שילד (במיוחד ילד עם צרכים מגוונים או קשיי השתלבות) יכול לשלוף באופן עצמאי ברגע משבר.

1. בעיקרון הראשון (הוויסות ההדדי והמודל של המורה), אנחנו מבינים שהמערכת העצבית של התלמיד זקוקה לשקט שלנו כדי להתאזן. אנחנו העוגן.

2. בעיקרון השני (מתן השם לרגש והסבר מבנה המוח, כמו מודל היד של סיגל), אנחנו מעניקים לתלמיד את המילים וההבנה על מה שקורה לו בגוף.

בשורה התחתונה: השילוב של שניהם יוצר את ה"פתאום איזון" – התובנה היא שרק כשאנחנו משמשים מודל רגוע מחד (עיקרון 1), ומנרמלים את הרגש דרך שפה משותפת מאידך (עיקרון 2), הילד מרגיש מספיק מוגן ומוכל כדי להתחיל לפתח בעצמו את היכולת להשתלב ולווסת את עצמו. החיבור הזה הופך את ההכלה מסיסמה לפעולה פדגוגית יומיומית.

# data[].attributes.body
אינטגרציה :

הבנתי שהתמודדות עם תוקפנות דורשת שילב של מגוון כלפי ודרכי פעולה פעולה עם ההורים , ניתן לתת מענה . כאשר משולבים ידע מקצועי , עבודה רגשית , תקשורת עם הצוות ושיתוף פעולה עם ההורים , ניתן לתת מענה שלם ומיטב לתלמיד ולקדם התנהגות חיובית .

ידע , זיהוי ומודעות :

התובנה שעלתה בי היא שהתמודדות עם תוקפנות מתחילה בידע , בזיהוי ומודעות . ככל שאנו מבינים טוב יותר את הגורמים להתנהגות תוקפנית ומזהים את הסימנים המוקדמים , כך נוכל להגיב בצורה רגועה . מותאמת ומקצועית יותר , ולמנוע הסלמה .

# data[].attributes.headline
תבונה משילבת וקצרה 

# data[].attributes.subject
תבונה משילבת וקצרה 

# data[].attributes.body
שני עקרונות הראשונים חידדו אצלי את ההבנה שתוקפנות היא אירוע מדבק (ויראלי) וכדי לא להידבק בה נדרשת מאיתנופעולה אקטיבית של ויסת

# data[].attributes.body
התובנות שלי על החשיבות בשני נושאים

אינטגרציה – בתפקידי כמורה מקצועית אני חלק מהתהליך התומך בתלמידים עם בעיות התנהגות, ומשתפת פעולה עם הצוות המקצועי כדי לתאם פעולות ולסנכרן את ההתערבות. אני משתתפת בישיבות צוות, משתפת בתוכנית העבודה ומסייעת במעקב אחר התקדמות התלמיד בהתאם להנחיות הצוות.

ידע, זיהוי ומודעות – השימוש בידע ובכלים המקצועיים מאפשר לי לפעול באופן מודע ומחושב בתוך ההקשר החינוכי, לזהות מתי נדרשת התערבות ולתמוך בתלמיד ובצוות באופן שמקדם את התהליך החינוכי.

# data[].attributes.body
התחברתי לנושא הפיצול, אני חושבת שכשיש פיצול בין ההורים לצוות החינוכי , זה לא משנה כמה הצוות החינוכי ישקיע כדי לשנות מצב כמו אלימות אצל ילד, זה לא יצלח או יישמר ללא תמיכה של ההורים . שפה אחידה בין הורים לצוות חינוכי היא תנאי חשוב מאוד ומכריע להצלחה. כמובן שגם כשיש פיצול בין אנשי צוות כמו - סייעת וגננת שכל אחת נוהגת בדרך שונה, קשה מאוד לייצר שינוי התנהגותי בגלל הבלבול וחוסר האחידות.

# data[].attributes.body
הזדהיתי מאוד עם עיקרון הפיצול, האינסטינקט שלנו לקטלג את העומד מולינו כ'טוב' או 'רע', ואני רואה כי עיקרון האינטגרציה משמש מענה מדויק עבור הנקודה הזו. אני לחלוטין רואה כי כאשר מעמיקים במכלול ההיבטים סביב התלמיד יורדת תחושת הלוחמנות ובמקומה מופיעים חמלה, הבנה, רצון כנה לעזור.

כמו כן האינטגרציה מאפשרת התחלה של בנית תוכנית התערבות ובקיצור, הופכת את התלמיד למושא לעבודת קידום משותפת ולא לאובייקט מזיק.

# data[].attributes.headline
שיתוף פעולה בין הגורמים המטפלים (צוות-הורים) או/ו גיבוש כיתתי.

# data[].attributes.subject
שיתוף פעולה בין הגורמים המטפלים (צוות-הורים) או/ו גיבוש כיתתי.

# data[].attributes.body
הילד שאנו רואים מול עינינו הוא מכלול של הרבה צדדים ולא רק הילד שהורס לי את השיעור. הילד הוא מכלול של האופי שלו, התנהגות שספג מהבית, התנהגות שספג מהסביבה (גם בה"ס), כאשר אנו רואים תגובה תוקפנית אנו צריכים לעצור לרגע ולנסות לבדוק מאיפה היא נובעת, מה היה הטריגר. לא תמיד נוכל לעזור, אך ככל שנכיר את הילד יותר וככל שתהיה עבודת צוותמשותפת בין צוות הכיתה להורים (או בין ילדי הכיתה) כך יותר נוכל לעזור.

# data[].attributes.body
תמיד האמנתי שכדי להשיג תוצאות צריכים שכל הצוות החינוכי של הכיתה יעבוד באינטגרציה ובשיתוף פעולה. היום התחזק לי הצורך בכך שזו הדרך ליצור שינוי התנהגותי בקרב תלמידים עם קשיי התנהגות ושכדי ליצור את השינוי חשובה השפה המשותפת עם הילדים בביה"ס ובבית. הבנתי את הצורך לחשוב ולתאר כיתה מאתגרת במיחוד כפיצול ולהזכר שיש לה גם רגעים יפים וטובים. בעקרון השני למדתי שכדי ליצור את השינוי חשוב לזהות ולדעת שכרגע המוח נחסם ולקרקע ולעשות לו ריסטראט מחדש כדי שיחזור לפעולה ולחשיבה.

# data[].attributes.headline
חשוב לראות את התמונה ה

# data[].attributes.body
חשוב לראות את התמונה השלמה של הילד ולהתייעץ עם גורמי מקצוע כדי לבנות תכנית עבור הילד ובכך להצליח להגיע אליו

# data[].attributes.body
התובנה המרכזית שעולה מתוך שני העקרונות הראשונים היא שאין אפשרות להציב גבול יעיל ומגן לילד שעבר טראומה, מבלי שהמבוגר ינהל קודם כל את הסערה הפנימית שלו עצמו.

# data[].attributes.body
מהסרטון הבנתי עד כמה חשוב להימנע משיפוט מהיר של התנהגות ולהשתדל להבין את האדם שמאחוריה. שני העקרונות הראשונים חידדו עבורי שלכל אדם יש דרך שונה לחוות את העולם, ושקבלה אמיתית מתחילה בהקשבה, בהבנה ובניסיון לראות את החוזקות והצרכים של האחר. כמורה, התובנה הזו מזכירה לי את החשיבות של יצירת סביבה מכילה שבה כל תלמיד מרגיש שייך ומוערך כפי שהוא.

# data[].attributes.body
התובנות שלי היו על החשיבות בשני נושאים

אינטגרציה – בתפקידי כמורה מקצועית אני חלק מהתהליך התומך בתלמידים עם בעיות התנהגות, ומשתפת פעולה עם הצוות המקצועי כדי לתאם פעולות ולסנכרן את ההתערבות. אני משתתפת בישיבות צוות, משתפת בתוכנית העבודה ומסייעת במעקב אחר התקדמות התלמיד בהתאם להנחיות הצוות.

ידע, זיהוי ומודעות – השימוש בידע ובכלים המקצועיים מאפשר לי לפעול באופן מודע ומחושב בתוך ההקשר החינוכי, לזהות מתי נדרשת התערבות ולתמוך בתלמיד ובצוות באופן שמקדם את התהליך החינוכי.

# data[].attributes.body
הידע המקצועי שלנו משמש כמסנן שמונע מאיתנו להיגרר לפיצול רגשי מול התנהגות קשה של תלמיד. כאשר תלמיד מתפרץ בתוקפנות או בכעס, הקונספט של "חטיפה רגשית" מבהיר לנו שהתגובה שלו היא לא אישית אלא תגובת הישרדות נוירולוגית.

ללא הידע הזה, אנחנו עלולים להיכנס למאבק כוחות פנימי: "אני מולו" או "התלמיד הרע מול המערכת הצודקת", ולהגיב בהתלהמות או בהחמרה של הסיטואציה.

ההבנה המדעית לגבי פעילות האמיגדלה והקשר שלה להתנהגויות קיצוניות מאפשרת לנו להפעיל אינטגרציה מיידית: לראות את הילד מעבר להתפרצות הרגעית, לשים לב לצרכים הרגשיים שלו ולהתמקד בתגובה חינוכית שמחזירה אותו למסגרת במקום להיכנס למאבק אישי.

# data[].attributes.body
התבונה המהותית קודם כל שצריך לעבוד על המגדלה שלי ועל התגובות שלי כלפי אותו יילד/ה עם בעיות התנהגות. לראות אותו כמכלול ולזכור שיש בו עוד צדדים רבים ומגוונים. בנוסף, חשוב להיות מאוחדים בטיפול בילד.

# data[].attributes.body
למדתי מעניין האינטגרציה, לראות את הילד כמכלול ולא להתייחס אליו כרע מוחלט. להזכיר לו ולעצמי את הטוב שבו. וגם להיות באינטגרציה בשיתוף פעולה עם בעלי או עם הגננת לטיפול בקושי עם הילד. בנוסף, הנשימה העמוקה וההיזכרות בידע שיש לי שאוכל לגייס לפתרון הבעיה.

# data[].attributes.body
התובנה שלי היא שהידע המקצועי (י') הוא הצינור שמאפשר לנו, אנשי החינוך, להשיג אינטגרציה (א') בזמן אמת ולא ליפול למלכודת הפיצול שהתוקפנות מייצרת.

כאשר תלמיד חווה "חטיפה רגשית" ומתפרץ עלינו בתוקפנות חריפה (כמו טאשי), האינסטינקט האנושי שלנו הוא להתפצל – לראות באירוע מאבק כוחות אישי של "אני מולו" או "התלמיד הרע מול המערכת הצודקת". הפיצול הזה תוקף את המחשבה שלנו ומייצר הסלמה.

התובנה המרכזית שלי היא שברגע שהמורה מחזיק בידע נוירו-פדגוגי מוצק (ההבנה המדעית שהקורטקס של הילד קפץ, שהאמיגדלה שלו מנהלת אותו ושהתוקפנות היא ביטוי של פחד או חוסר אונים עמוק), הידע הזה משמש כבלם חירום מנטלי. הוא מונע מאיתנו לקחת את ההתנהגות באופן אישי, ומאפשר לנו להפעיל מיד אינטגרציה: לראות את הילד מעבר להתנהגות הקצה שלו, לזכור את ההיסטוריה שלו ואת פגיעותו, ולסרב להפוך לאויב שלו.

# data[].attributes.headline
מודל פתאום איזון

# data[].attributes.subject
מודל פתאום איזון

# data[].attributes.body
הילד כמכלול. כדי להגיע לפתרון מיטבי במצבים בהם עולים אתגרים התנהגותיים, יש לראות את כלל עולמו של הילד, את התמונה השלימה. אין טוב או רע, כמו שהורגלנו בילדות , מתוך דמויות וסרטים בהם צפינו

# data[].attributes.body
ההבנה של המוח האנושי מאוד מורכבת, מדהים כמה אנחנו לא יודעים שאנחנו לא יודעים.

# data[].attributes.body
תובנות מהמודל

יש דרך פרקטית להתמודד, להיכנס לאיזון ולתרגל, ככל שנתמיד בדרך האירועים ייפחתו.

# data[].attributes.headline
תובנה - מופיד ברכאת

# data[].attributes.subject
תובנה - מופיד ברכאת

# data[].attributes.body
תוקפנות יכולה לנבוע מתחושת חוסר שליטה, חוויות עבר קשות, צורך בתשומת לב, או קושי בוויסות רגשי. , ההתנהגות היא לעיתים “שפה” שמבטאת משהו עמוק יותר.

צריך : לשמור על קור רוח ולא להגיב מתוך כעס

להציב גבול ברור: מה מותר ומה אסור

להימנע מהשפלה מול הכיתה

לתת שם לרגש: “נראה שאתה מאוד כועס עכשיו

# data[].attributes.headline
כמה חשוב לפעול כצוות ולא כיחיד

# data[].attributes.subject
כמה חשוב לפעול כצוות ולא כיחיד

# data[].attributes.headline
היא דיברה מאוד יפה. לי

# data[].attributes.body
היא דיברה מאוד יפה. לי היה חזק המקום שהילד הוא מכלול. הוא עולם שלם. וצריך לתהייחס גם ךכך מה שהוא מביא איתו, לא להתעלם מזה. אנחנו לא מבינים את העולם של הילד, ובטח שהילדים קטנים ולא מדברים ככ. צריך להיות בהמון הכלה והקשבה וכמובן להיעזר באנשי מקצוע על מנ לעזור לילד כמה שיותר

# data[].attributes.headline
תובנה אני מאמינ

# data[].attributes.body
תובנה

אני מאמינה שאין ילד רע יש ילד שרע לו או שיש קושי או חוסר הבנה או תקשורת צריך להבין מה הבעיה ולנסות לעזור ולהסביר שיש פתרון ויש דרך אחרת יש צורך להיות רגישים ולהבין את הסיטואציה אבל באותה מידה להסביר שזה גבול שאסור לעבור אותו

# data[].attributes.body
צריך תמיד לזכור שהילד התוקפני שעומד מולנו הוא ילד עם שק מאוד גדול על הגב. אסור לנו למהר וישר להעניש אותו, לצעוק עליו או לאיים... צריך לזכור שהוא מביא איתו חוויות, . לקויות , טראומות ועוד. וגם למדתי שהצוות החינוכי צריך להיות שם בשביל הילד, להיות עקביים, לקבוע מפגשי מעקב והתייעצויות ועוד.

# data[].attributes.headline
תובנה אחת שעלתה לי בנו

# data[].attributes.body
תובנה אחת שעלתה לי בנוגע לעקרונות ההתערבות הראשונים – אינטגרציה וידע, זיהוי ומודעות – היא שלפני שניתן להגיב נכון למצבי תוקפנות, חשוב לעצור, לזהות את מה שמתרחש בתוכנו ובסביבה, ולהיות מודעים לרגשות ולמחשבות שמלווים אותנו. השילוב בין אינטגרציה של רגש ומחשבה לבין זיהוי ומודעות מאפשר לנו לבחור תגובה רגועה, מדויקת ומכילה, במקום לפעול מתוך אוטומט או רגש עז. כך אפשר לייצר עבור התלמידים סביבה בטוחה ומאוזנת, ולעזור להם – וגם לעצמנו – להתמודד עם תוקפנות בצורה בונה ומקדמת.

# data[].attributes.headline
תובנות- ליטל אביטן

# data[].attributes.subject
תובנות- ליטל אביטן

# data[].attributes.body
התובנה שעלתה בי היא שכאשר ילד מגיב בהתנהגות מאתגרת, חשוב שלא אתמקד רק בהתנהגות עצמה אלא אשלב התבוננות ברגש, בצורך ובנסיבות. בנוסף, כאשר אני מזהה בזמן אמת מה ההתנהגות של התלמיד מעוררת בי, יש לי סיכוי לעצור תגובה אוטומטית ולבחור תגובה חינוכית.

# data[].attributes.headline
תובנה שעלתה לי מהסרטןן שאנו כאנשי חינוך צריכים לראות את התמונה השלמה, לעצור ולנשום ולמצוא דרך כמה שיותר אמפטית לגשת לתלמיד ולפתור את הבעיות דרך חוזקות שלו ולא דרך חולשות

# data[].attributes.subject
תובנה שעלתה לי מהסרטןן שאנו כאנשי חינוך צריכים לראות את התמונה השלמה, לעצור ולנשום ולמצוא דרך כמה שיותר אמפטית לגשת לתלמיד ולפתור את הבעיות דרך חוזקות שלו ולא דרך חולשות

# data[].attributes.headline
הלמידה היתה משמעותית

# data[].attributes.subject
הלמידה היתה משמעותית

# data[].attributes.body
בעקבות הסרטון אני מבינה שקשיי התנהגות יכולים להגיע ממגוון רחב של תחומים ולפעמים גם לא נדע בדיוק על מה זה יושב. שחשוב מאוד להגיע לא שיפוטי לייצר קשר משמעותי עם הילד ולמצוא דברים נוספים שמרכבים את אופיו ולא להגדיר אותו רק כבעית התנהגות.

# data[].attributes.headline
כל אחד מאיתנו כולל התל

# data[].attributes.body
כל אחד מאיתנו כולל התלמידים שלנו מגיעים עם תיק רגשי מדברים שהוא עובר. צריך תמיד לתת לתלמיד לדבר לברר .

# data[].attributes.headline
לפעמים אי אפשר לדעת מה

# data[].attributes.body
לפעמים אי אפשר לדעת מה הסיבה לתוקפנות של ילד וכמה חשוב להבין ולהכיל את זה

# data[].attributes.body
התנהגות של ילד לא מגיעה סתם. היא מושפעת ממה שהוא מרגיש, ממה שעובר עליו ומהסביבה שלו. לכן חשוב לעצור, לנסות להבין מה עומד מאחורי ההתנהגות, ולא ישר להגיב או לשפוט. כשמתאימים את הגישה לילד עצמו ולא משתמשים בפתרון קבוע לכולם – יש יותר סיכוי לשינוי אמיתי

# data[].attributes.body
אי אפשר להגיב לילד רק לפי מה שרואים מבחוץ. ההתנהגות שלו מושפעת מרגשות וממה שקורה לו באותו רגע. לכן אין פתרון אחד שמתאים לכל הילדים. כשמבינים למה הילד מתנהג כך ומתאימים את הדרך אליו, ההתמודדות מצליחה יותר לאורך זמן

# data[].attributes.headline
תובנות מעקרונות האינטגרציה וידע, זיהוי ומודעות

# data[].attributes.subject
תובנות מעקרונות האינטגרציה וידע, זיהוי ומודעות

# data[].attributes.body
אני חושבת שקודם כל צריך להכיר ולהכיל את הילד היטב ולראות אותו כמכלול. בנוסף, ליצור קשר טוב איתו ותקשורת פתוחה. ואז בזמן תוקפנות נוכל לעזור לו בצורה הכי טובה. להכין לו תוכנית עבודה שיהיו שותפים כל אנשי הטיפול המקצועיים שיהיה סנכרון בינהם ופגישות מעקב לאורך התהליך.

# data[].attributes.body
כל מה שאני יודעת הוא שאני לא יודעת כלום.

תמיד יש צד נסתר שמשפיע על התנהגות הילד, על התגובה שלנו, על הסיטואציה הרגעית.

עלינו להבין שאין נכון ולא נכון, ועלינו לזכור שלמטבע יש שני צדדים וכאשר ילד מתנהג בצורה מסויימת אותה אנו רואים, עלינו לזכור שיש גם צד שאני אותו אנו לא רואים.

# data[].attributes.body
ההבנה שלי לאחר הסרטון הוא שכל ילד מגיע עם מכלול של חוויות רגשות ומחשבות מהבית. לעיתים יש נסיבות להתנהגות וצריך להבין מה גרם להתנהגות לקרות ולנסות למנוע את הנסיבות. דבר נוסף היא להבין כפי שאמרה שבזמן התפרצות לא כדאי להעביר מידע ולנסות להטיף אלא לחכות שההתנהגות תחלוף כי בזמן התפרצות המוח לא יכול להכיל שום מידע.

# data[].attributes.headline
ילד מביא לבית הספר מכל

# data[].attributes.body
ילד מביא לבית הספר מכלול של דברים שמעסיקים אותו חוץ מהלימודים וכתוצאה מכך יש השפעה על ההבנה שלו ועל ההתנהגות שלו, אנו כמבוגרים יכולים לנסות לסייע להשתיק קולות רקע, לאזן את המחשבות ולתת לו עזרה וסיוע בדרך להירגע.

חשוב לתת לילד את התחושה שההרגשה שלו צודקת ויכול להיות שיש דברים שמסעירים אותו אבל ההתנהגות לא צודקת ויחד נלמד איך לאזן את הרגשות.

מבוגר שמצליח לנתב את הרגשות של הילד חוסך הרבה התפרצויות והרבה התנהגויות לא מתאימות.

# data[].attributes.headline
תובנה בעקבות הסרטון

# data[].attributes.subject
תובנה בעקבות הסרטון

# data[].attributes.body
תובנה שעלתה לי היא שלפעמים אי אפשר לדעת מה הסיבות לתוקפות של ילד, או להתנהגות קבועה ומסויימת שלו, אלא שזה משהו מולד שקשור במוח שלו, ושאין לו באמת שליטה על הדבר הזה.

# data[].attributes.headline
התחברתי לגישה האינטגרט

# data[].attributes.body
התחברתי לגישה האינטגרטיבית, כל כך חשוב שיתוף הפעולה, חלוקת העבודה והמעקב.

# data[].attributes.body
וואו. הסרטון ממש ממש גרם לי לרוץ לחפש עוד הרצאות שלה.

כמה חשוב ללמוד!

# data[].attributes.headline
תובנות בעקבות הסרטון

# data[].attributes.subject
תובנות בעקבות הסרטון

# data[].attributes.body
אני חושבת שאינטגרציה היא הבסיס לעבודה משותפת.

לראות את התלמיד כמכלול. מכלול של רגשות, של סיפור שלם מאחוריו, של סיפור משפחתי, בוקר קשוח, הפסקה מאתגרת, מצב לימודי וחברתי ועוד. כשאני כמורה אראה את התלמיד שלי כך, אני אגלה יותר רגישות ואנהל את הסיטואציה ממקום אחר לגמרי.

זיהוי עמוק של המקום שממנו הגיעה ההתפרצות, תגרום לתובנות ולקידום הילד ממקום אכפתי ורגיש.

# data[].attributes.headline
התחברתי מאוד לרעיון הא

# data[].attributes.body
התחברתי מאוד לרעיון האינטגרציה, להבין שהילד הוא מכלול שלם ויכול להיות שהסיבה להתפרצות היא לא רק מה שנראה לעין, אלא משהו עמוק יותר שגרם לכך.

# data[].attributes.headline
תובנות משני עקרונות איזו"ן

# data[].attributes.subject
תובנות משני עקרונות איזו"ן

# data[].attributes.body
התובנות שעלו בי מהצפייה בשני עקרונות איזו"ן, אינטרגרציה + ידע, זיהוי ומודעות נוגעות בעיקרן למורכבות העבודה של המורה, ורגישותה הרבה במקרי אלימות, בפרט.

עקרונות אלו חידדו בי את הצורך לראות את התלמיד כמכלול, להבין שיש דברים אחרים שהציפו אותו עד אפס מקום, ומכאן הובל התלמיד להתפרץ. יחד עם זאת, חשוב לזכור שמקרים אלו אינם בלתי הפיכים. באמצעות ידע של המורה, זיהוי ומודעות לתלמיד ולמאפייני האלימות שלו, יכולה המורה להתמודד יותר ובע"ה להצליח לסייע לתלמיד למזער ולמגר את ההתנהגות.

# data[].attributes.body
כמה לא פשוט...

מאוד מורכב...

נראה שעבודה כמורה בכיתה, כלל לא דומה למתבונן מהצד, נראה הבדל של תאוריה לעומת הדרך עצמה...

# data[].attributes.body
צריך להבין שילדים הם מכלול של רגשות , צריך להבין מה עובר עליהם ולהבין את החוזקות והחולשות של כל ילד ולתמוך בו

# data[].attributes.body
עם ילד אלים, במיוחד במסגרת כיתתית, זה מאתגר. ברור שהרצון למנוע אלימות הוא גדול ורצוי, ואי אפשר לקבל בהבנה ילד שמרביץ לאחר. אבל אחרי הסערה צריך לנסות לפתור את המקום ממנו הסערה פרצה

# data[].attributes.body
תובנה אחת חזקה שעלתה לי מהצפייה היא שההתמודדות עם תוקפנות מתחילה בי – לא בילד, ברגעים של תוקפנות, אם אני לא מאזנת בין רגש להיגיון, אני עלולה לפעול מתוך אוטומט, חשוב להכיר את עצמי כמחנכת ככל שאני מודעת לעצמי – כך יש לי יותר חופש בחירה בתגובה שלי.

# data[].attributes.headline
תובנות מהסרטון

# data[].attributes.subject
תובנות מהסרטון

# data[].attributes.body
חשוב לראות את הילד כמכלול ואז לבנות תכנית פעולה בהתאם למצבו, ובסיוע אנשי מקצוע

# data[].attributes.headline
תובנות מהסרטון

# data[].attributes.subject
תובנות מהסרטון

# data[].attributes.body
התובנות שלי הן שקודם כל עליי להעמיק בגישה האינטגרטיבית- אומנם אני נוטה להסתכל על תלמיד כמכלול גם ברגעי משבר ולכן הידיעה שיש גישה מדעית כזו מחזקת אותי. אין ילד שהוא רק מופרע, שהוא רק מתקה וכו... וכדי להגיע לפתרון חשוב להסתכל על כל התמונה כמה שניתן.

# data[].attributes.headline
אינטגרציה לדעתי היא בס

# data[].attributes.body
אינטגרציה לדעתי היא בסיס לשת״פ בין כל הגורמים .

ידע זיהוי ומודעות- חובה ליחיד שעומד מול סיטואציה כזו

שני העקרונות הללו הם הכרחיים אבל מאתגרים לא פחות .

# data[].attributes.headline
עקרון האינטגרציה הוא ע

# data[].attributes.body
עקרון האינטגרציה הוא עיקרון חשוב מאוד משום שצריך להסתכל על הילד כמכלול.

# data[].attributes.headline
תובנות- שני רבקה כהן

# data[].attributes.subject
תובנות- שני רבקה כהן

# data[].attributes.body
יש לזכור שהילד הוא מכלול של תכונות וחוויות מהחיים שמשפיעות העלולים להוביל לבעיות התנהגות. חשוב מאוד לנסות להבין ממה הבעיות נובעות ולבנות תכנית פעולה מתאימה כך שההתנהגויות הלא רצויות יפחתו. אני חושבת ששיתוף פעולה של כלל הגורמים המקיפים את הילד יהיה הפתרון האולטימטיבי לעבודה משותפת למען טובתו של הילד.

# data[].attributes.headline
חשוב לדעת שיש מכלול של

# data[].attributes.body
חשוב לדעת שיש מכלול של דברים ושצריך להכיר קצת יותר את הילד לפני שמגיבים

# data[].attributes.headline
הסתכלות על הילד כמכלול

# data[].attributes.body
הסתכלות על הילד כמכלול מאפשרת לי לזהות את ערוץ התקשורת לילד והשתמש בידע ובכלים שיש לי

# data[].attributes.headline
דניאל- תובנה

# data[].attributes.subject
דניאל- תובנה

# data[].attributes.body
ילד שנמצא בסערת רגשות, הוא כמו קצה קרחון. גם אם אנחנו מכירים את ההיסטוריה שלו לעומק, אנחנו לא יודעים מה בדיוק גרם להתפרצות הזו. ולכן, צריך לדעת להכיל אותו תחילה ורק לאחר מכן לבנות לו תוכנית פעולה. קודם לגייס אותו אלינו ואחר כך לראות איך ניתן להשפיע עליו.

# data[].attributes.headline
תובנה מסרטון האיזו"ן

# data[].attributes.subject
תובנה מסרטון האיזו"ן

# data[].attributes.body
התובנה שלי היא שחשוב ביותר לראות את הילד כמכלול ויחד עם אנשי מקצוע רלוונטיים – לבנות תכנית פעולה שתעזור לו להכיר בהתנהגות התוקפנית ולהבין את השלכותיה. הייתי משתפת את ההורים בבניית תכנית הפעולה , כי הם יכולים לתת בבית השלמה למה שנעשה בביה"ס. צריך שכולם ישלבו ידיים למען המטרה והתפקיד של ההורים הוא מרכזי ביותר.

# data[].attributes.headline
לינוי ברזילי כהן- תובנות

# data[].attributes.subject
לינוי ברזילי כהן- תובנות

# data[].attributes.body
הילד הוא עולם ומלואו. הקשיים לא תמיד ייראו לנו על פני השטח. הקושי יכול להיות נקודתי או רב ממדי, כדי לדעת מהי הדרך הטובה לעזור ולהבין את התלמיד עלינו להכיר אותו ולבוא מנקודת מבט חיובית ומכילה. כדי שהדרך לעזרה תצלח ותהיה מיטבית ישנו צורך בשיתוף פעולה עם כלל הגורמים כולל עם ההורים, להיות שקופים, לשקף את המצב לטוב ולרע, לעבוד יחד ותמיד לזכור שהעבודה המשותפת היא לטובתו של הילד! זו המטרה העליונה.

# data[].attributes.headline
תובנות בעקבות מודל איזון

# data[].attributes.subject
תובנות בעקבות מודל איזון

# data[].attributes.body
חשוב להבין שגם אם לילד/ה יש בעיות התנהגות, לא תמיד נדע את המקור האמיתי לכך, מכיוון שיש גורמים רבים.

לא תמיד הדבר תלוי בבית ממנו מגיע הילד, הקשיים יכולים לנבוע ממאפיינים פיזיולוגיים.

חשוב להכיר את הילד כמכלול, לראות אותו בעיניים נוספות, להכיר את תחומי העניין שלו וליצור איתו קשר חיובי כאשר הוא רגוע ונינוח

# data[].attributes.headline
תבונות המסרטון

# data[].attributes.subject
תבונות המסרטון

# data[].attributes.body
אני חושב שכדאי להכיר באופן אישי את התלמיד על מנת לתת לו מענה מיטיבי לצרכיו

# data[].attributes.headline
לדעת תמיד שהילד הוא מכ

# data[].attributes.body
לדעת תמיד שהילד הוא מכלול, ומתחת לפני השטח יש המון מאפיינים שאנחנו לא תמיד מודעים אליהם. לזכור שלנו, כנשי חינוך, יש תפקיד מאוד משמעותי בכך, ויש לנו יכולת להחמיר או לביטוב את המצב של אותו ילד

# data[].attributes.headline
תובנות מהסרטון

# data[].attributes.subject
תובנות מהסרטון

# data[].attributes.body
אני חושב שחשוב מאוד ללמוד להכיר את כל אחד מילדי הכיתה, את ההסברים מאחורי ההתנהגויות שלהם, להכיר את הבית שמאחורי כל ילד ואת היחס של הבית לילד. אני מאוד מאמין במודל שרואה את הילד כמכלול כל המסגרות שלו כבסיס לעבודה איכותית אתו, ועל בסיס זה גם נעשות התערבויות עם הצוות החינוכי והרגשי. אני חושב שבאמצעות קשר איכותי ורגיש עם ההורים גם ניתן ללמוד על התנהגויות לא מובנות / לא ברורות (בחיבור לסיום הסרטון) וככה לשמור על רגישות מול הילד גם ברגעים קשים מולו.

# data[].attributes.body
ילד שמפריע הוא ילד במצוקה. יידע שלנו כמבוגר האחראי, יכול לסייע לילד להתמודד עם התפרצויות. לקבל את המקום המכיל והבטוח

# data[].attributes.body
חשוב לזכור שיש מכלול של דברים ותכונות שעוטפים את הילד ויכולים להביא לבעיית ההתנהגות. צריך כן לנסות מצד אחד להבין מימה שזה נובע ומצד שני יותר חשוב לחתור לפעולה שתביא להפסקת או הפחתת התוקפנות, זאת באמצעות שילוב של כל הגורמים

# data[].attributes.headline
רק עם שיתוף פעולה של כ

# data[].attributes.body
רק עם שיתוף פעולה של כל הגורמים הקשורים לילד תהייה הצלחה. ללא שיתוף פעולה, קשה מאד. מנסיון!!

# data[].attributes.headline
לזכור שהילד הוא מכלול 

# data[].attributes.body
לזכור שהילד הוא מכלול ויש להתייחס לכלל הגורמים.

וכן שתוף פעולה בין כלל הגורמים

# data[].attributes.body
מסכימה מאוד עם עיקרון האינטגראציה, שיתוף פעולה בין חברי הצוות- מורה- תלמיד- הורים חשובה מאוד להצלחה. יחד בונים תכנית עבודה שמחלקים תפקידים והעבודה תהיה אפקטיבית יותר.

# data[].attributes.headline
לזכור לראותו כמכלול, להקפיד על ערוב כל הגורמים המטפלים ולעבוד במידת האפשר בשיתוף פעולה עם הבית.

# data[].attributes.subject
לזכור לראותו כמכלול, להקפיד על ערוב כל הגורמים המטפלים ולעבוד במידת האפשר בשיתוף פעולה עם הבית.

# data[].attributes.body
חשוב מאד לראות את הילד כמכלול ובהתאם לכך לגייס את כל צוות ביה"ס ע"מ לסייע לו ולמשפחתו. בנוסף, חשוב לדעת ולזהות את התהליכים שמתרחשים אצלי בכדי לפעול ביעילות מירבית

# data[].attributes.body
אינטגרציה- כרכזת החינוך המיוחד בבית הספר המסייעת למחנכות להתמודד עם תלמידים עם בעיות התנהגות הבנתי שיש חשיבות גבוהה לסנכרון ותכלול בין כל הגורמים. חשוב מאוד לקיים ישיבת צוות עם המורים המקצועיים ולשתף בתוכנית עבודה. חלוקת עבודה ברורה בין אנשי הצוות ופגישת מעקב כדי לעקוב אחר ההתקדמות. להחליט מי מנהל את המקרה ועוקב אחר ההתקדמות של אותו תלמיד.

ידע זיהוי ומודעות- להשתמש בידע והכלים שלי ולהתנהל באופן מחושב גם במקרים קיצוניים.

# data[].attributes.body
לזכור שלכל ילד יש את המכלול שלו ולנסות להבין מאיפה זה מגיע ולבחון דרכי תגובה.

# data[].attributes.headline
מורים ואנשי המקצוע חיי

# data[].attributes.body
מורים ואנשי המקצוע חייבים להתמודד עם האירועים האלימים בעקביות ובהתמדה שכן רק כך יושג שינוי. עליהם להעביר מסרים אנטי אלימים ברורים, להציב גבולות ברורים, להבין את עולמם הן של הנתקף והן של התוקף ולעודד את הילדים להתמודדויות בלתי אלימות עם פגיעות.

# data[].attributes.headline
זהו אחד האתגרים הקשים 

# data[].attributes.body
זהו אחד האתגרים הקשים ביותר בחינוך ילדים, אתגר שגורם לילד עצמו נזק רב ומעוררת בו רגשי אשמה, תסכול וחרטה, ירידה בדימוי העצמי ובהתפתחות הרגשית, וכמובן גם נזק חברתי.

# data[].attributes.headline
תובנה:התנהגות א

# data[].attributes.body
תובנה:

התנהגות אלימה היא תופעה מורכבת הנובעת משילוב של גורמים פסיכולוגיים חברתיים או הם נחשפים לאלימות משפחה לכן חשוב להבהיר שהתהגות אלימה אינה מקובלת להציב גבולות ברורים ויש לפנות לאנשי מקצוע לקבלת סיוע וטיפול מתאים

# data[].attributes.headline
תובנה לפי עיקרון האינטגרציה

# data[].attributes.subject
תובנה לפי עיקרון האינטגרציה

# data[].attributes.body
תובנה לפי עיקרון זה יכולה להיות:

למידה אפקטיבית.כאשר אני מחבר בין תחומים שונים או רעיונות , מזהה קשרים ביניהם ומשתמש בהם כדי להבין את התמונה הגדולה

מרוות

# data[].attributes.body
עלינו לזכור כל העת שהילד מורכב ממכלול של דברים.

לא להיות שיפוטיים מהתנהגויות ספציפיות לקחת נשימה ולחפש דרכי תגובה מותאמות לצרכי הילד תוך שיתוף פעולה עם גורמים חינוכיים נוספים

# data[].attributes.body
לזכור תמיד שהילד מורכב ממכלול, לא להיות שיפוטיים להתנהגות הספציפית. לנשום ולחפש דרכי תגובה מותאמים על פי הצרכים ובשיתוף פעולה.

# data[].attributes.body
עלינו לזכור שילד הוא מכלול שלם ולא לשפוט על פי התנהגות בעת אירוע קיצון. כדאי לנסות למצוא את החוזקות של הילד ולהשתמש בהן על מנת לעזור לו לצאת ממצבים כאלו בעתיד.

# data[].attributes.headline
התבוננות בתלמיד כמכלול

# data[].attributes.body
התבוננות בתלמיד כמכלול, סנכרון בין הצוות המטפל ופגישות מעקב להבטחת רף

# data[].attributes.headline
תוקפנות אינה מנותצקת מנסיבות החיים

# data[].attributes.subject
תוקפנות אינה מנותצקת מנסיבות החיים

# data[].attributes.body
תלמיד אשר תוקפני ומגיב באלימות כלפי הסובבים אותו-רצוי שיקבל על כך התייחסות של הכלה וניסוי להשיג רת שיתוף הפעולה שלו בדרכים מגוונות. רצוי להתייחס לקשיים הרגשיים, פיסיים והמשפחתיים שלו, התלמיד הינו מכלול של חוויות.

# data[].attributes.headline
ספיה פיפיאן - תובנות 

# data[].attributes.subject
ספיה פיפיאן - תובנות 

# data[].attributes.body
יש לראות בילד את המכלול ולא להתייחס רק במצב כעס ותוקפנות או מבציע אלימות יש לראות את הדברים היפים והחוזקות שיש לילד זה עוזר לטיפול במצב יותר טוב

# data[].attributes.body
איזון: התובנה המרכזית היא שההתנהגות של הילד, כמו זו של טאשי, נובעת ממערך מורכב של גורמים (גנטיים, משפחתיים, סביבתיים ואישיים). כדי ליצור איזון, יש להתייחס לכלל ההיבטים המשפיעים על הילד ולפעול בגישה הוליסטית המשלבת את צרכיו הפיזיים, הרגשיים והחברתיים.

יציבות: יצירת תחושת יציבות עבור הילד היא קריטית. ילדים עם רקע קשה זקוקים למסגרת ברורה ומוגנת המציעה גבולות עקביים לצד אמפתיה ותמיכה רגשית. יציבות זו מאפשרת לילד להרגיש בטוח ולהתחיל לבנות אמון במבוגרים ובסביבה.

שני העקרונות הללו מדגישים את החשיבות של עבודה רב-ממדית המשלבת הבנה עמוקה של צרכי הילד עם יצירת סביבה תומכת ועקבית.

רעות וירט

# data[].attributes.body
עקרון האינטגרציה שהוצג הוא עקרון חשוב מאוד בטיפול בבעיות התנהגות. חשוב מאוד להסתכל על התלמיד כמכלול - יש לו הרבה מאוד צדדים ויש את הצד שגורם לו לתוקפנות. הפעלת אנשי המקצוע המתאימים, הסנכרון ביניהם, חלוקת העבודה, ניהול המשימה ומעקב אחריה יכולים לסייע מאוד.

העקרון השני הוא הבסיס לפעולה לכן גם הוא חשוב מאוד.

כדי להצליח במקרים של התנהגות מורכבת חשוב להכיר את כל הכלים האפשריים, את כל האנשים המתאימים ובעיקר לעקוב אחרי מה עובד ומה לא.

# data[].attributes.body
התלמיד הוא מכלול של הרבה דברים

הילד הוא מורכב וגם לילד עם בעיית התנהגות יש היבטים חיוביים

# data[].attributes.headline
לאחר הצפייה בסרטון של 

# data[].attributes.body
לאחר הצפייה בסרטון של אורנה, התובנה שלי בנוגע לשני העקרונות הראשונים - אינטגרציה וידע, זיהוי ומודעות - היא החשיבות של יצירת קשר רציף ומחובר בין התיאוריה והמעשה. אינטגרציה משמעה לא רק שילוב של ידע אלא גם החלה של עקרונות ותיאוריות בפרקטיקה יומיומית. הידע שצברנו, אם לא נזוהה ומיושם נכון, עלול להישאר תיאורטי בלבד, ולא להביא לשינוי אמיתי בשטח. זיהוי ומודעות מאפשרים למורים, מחנכים וצוותים חינוכיים להבין את הצרכים של התלמידים ולזהות את ההתנהגויות השונות במטרה לספק תגובות מותאמות שיביאו לשיפור המצב ולתמיכה בטיפול נכון בהתנהגויות אתגריות.

# data[].attributes.body
תובנות

בעיני חשוב מאוד קודם לראות את הילד כמכלול ודבר נוסף לעבוד בשיתוף פעולה

# data[].attributes.headline
זיהוי מצב של פתאום עוזר להבין את הבעיה,

# data[].attributes.subject
זיהוי מצב של פתאום עוזר להבין את הבעיה,

# data[].attributes.body
שימוש נכון באיזון לפי העקרונות עוזר לפתור את הבעיה.

# data[].attributes.body
זה שאני יודע הרבה חומר - לא אומר שאני יצליח לייסם אותו.
צריך לקחת זמן ודעת כדי לעשות את התאוריה.

חייב שיתוף של הצוות יחד, אני לדוגמא בבי"ס חנ"מ וצריך את המעורבות של כל הנוגעים לילד וקשה מאוד להתקדם בלי שכולם עושים עם התלמיד את התהליך...

# data[].attributes.body
לעיתים כאשר קיימת בעיית התנהגות אצל התלמיד במקום שהצוותים החינוכיים בשיתוף עם ההורים גורמים אחרים יעבדו יחד כי לטפל בבעיה או ליצור תכנית משותפת הם פונים אחד נגד השני מתוך כוונה טובה לעזור לילד כל אחד בהשקפתו ללא סכרון עם הצוות האחר

# data[].attributes.headline
יש לטפל בבעיה בשיתוף פ

# data[].attributes.body
יש לטפל בבעיה בשיתוף פעולה (אינטגרציה) בין כל גורמי המקצוע החינוכיים והטיפוליים, הילד, ההורים. לבנות תוכנית עבודה על סמך קביעת סדרי עדיפויות ולבצע פגישות מעקב

# data[].attributes.body
במקרים של תוקפנות נוצר פיצול והרבה פעמים אנשים שאמורים לעבוד יחד, שולחים חיצים של אשמה זה כלפי זה. צריך לזכור שכולנו - ההורים והמורים - שניהם באותו צד והצד הזה הוא לטובת הילד.

# data[].attributes.body
חשוב מאד לראות את הילד כמכלול ובהתאם לכך לגייס את כל צוות ביה"ס ע"מ לסייע לו ולמשפחתו. בנוסף, חשוב לדעת ולזהות את התהליכים שמתרחשים אצלי בכדי לפעול ביעילות מירבית.

# data[].attributes.body
חשיבות ההבנה שהתלמיד הוא עולם שלם, הוא לא רק הילד האלים, המפריע, ישלו גם צדדים נוספים וחשוב לראות אותם ולהימנע מפיצולים.

וכן העיקרון של ידע, זיהוי ומודעות- אני יודעת מה לעשות, גם אני, המורה, צריכה רגע להתאפס, לנשום עמוק ולקבל החלטה מושכלת ושקולה כיצד לנהוג, ובמידת הצורך להיעזר בצוות, לא להתמודד לבד .

# data[].attributes.body
התובנה היא לזכור כל הזמן שהילד מורכב מהרבה דברים. יש לו גם דברים חיוביים כמובן

# data[].attributes.body
התובנות שלי.

אני מבינה שבפגישה עם תוקפנות אני צריכה שניה לנשום, לאפשר לילד להוציא את הרגשות שלו, להבין אותו. חשוב לי שאני לא לבד. הקפא זה תגובה טבעית בפגישה עם תוקפנות אך צריכה בעצם לעזור לילד לצאת מהמקום הזה.

# data[].attributes.body
התובנה העיקרית היא ההסתכלות על ילד כמכלול. לחפש גם את החוזקות , תמיד ולא לשכוח אותן

# data[].attributes.body
אינטגרציה- כרכזת החינוך המיוחד בבית הספר המסייעת למחנכות להתמודד עם תלמידים עם בעיות התנהגות הבנתי שיש חשיבות גבוהה לסנכרון ותכלול בין כל הגורמים. חשוב מאוד לקיים ישיבת צוות עם המורים המקצועיים ולשתף בתוכנית עבודה. חלוקת עבודה ברורה בין אנשי הצוות ופגישת מעקב כדי לעקוב אחר ההתקדמות. להחליט מי מנהל את המקרה ועוקב אחר ההתקדמות של אותו תלמיד.

ידע זיהוי ומודעות- להשתמש בידע והכלים שלי ולהתנהל באופן מחושב גם במקרים קיצוניים.

# data[].attributes.body
לראות התלמיד כמכלול שיש בו צדדים טובים וגם פחות טובים. ילד שהסביבה שלו מאוד משפיעה על ההתנהגות שלו.

בנוסף ללמוד להתייחס למאפייני כל ילד שמשפיעים מאוד על ההתנהגות שלו, להתייחס לרקע הפסיכולוגי, הפיזיולוגי, הגורמים המשפחתיים וגורמים בית ספריים שגורמים לבניית האישיות ודרכי ההתנהגות של הלומד.

# data[].attributes.body
התובנה הראשונה קשורה "לידע ומודעות" לעצמי ולמה קורה לי ברגע הזה, ומה אני יודעת על התנהגות אחראית מצידי שיכולה לעזור לתלמיד ולהפסקת בעיית ההתנהגות.

והתובנה השנייה קשורה לשיתוף פעולה של אנשי הצוות, לשיח, לעקביות לתגובות אחידות ומקדמות..