# data[].attributes.body
להסתכל בעיניים טובות להבין מאיפה נובעת ההתנהגות ולהיות פחות שיפוטי

# data[].attributes.headline
תובנה על עקרונות 3 ו-4

# data[].attributes.subject
תובנה על עקרונות 3 ו-4

# data[].attributes.body
הכלה, מעצם שמה, היא היכולת באמת להכיל ולא להעמיד פנים שאתה עושה זאת. כשתלמיד/ה רואים שהבן אדם שמולם באמת מבין אותם ומכיל, הם ינסו לעשות גם צעד בונה אמון מצידם או לפחות לנסות ולווסת את הרגשות שלהם. הוויסות הרגשי זו תובנה מאוד חשובה. לקחת לעצמך רגע לווסת את הרגשות שלך ואז תצליח להגיב בצוורה יותר מאוזנת ומכילה.

# data[].attributes.headline
הכלה והשתלבות - פתאום איזון - איך שומרים על איזו"ן 

# data[].attributes.subject
הכלה והשתלבות - פתאום איזון - איך שומרים על איזו"ן 

# data[].attributes.body
בחלק השני של מודל האיזו"ן (המתמקד בעקרונות הפרקטיים של כלים מובנים בכיתה ושיח רפלקטיבי לאחר הסערה), עולה תובנה עמוקה לגבי בניית חוסן לטווח ארוך:

התובנה: האיזון האמיתי לא נמדד ביכולת למנוע את הסערה הבאה, אלא בבניית "ארגז הכלים" שהתלמיד לוקח איתו לחיים אחריה.

כאשר מחברים את שני העקרונות הללו, מבינים את החלוקה הקריטית בזמן הפדגוגי והרגשי:

1. בזמן שגרה והצפה (העיקרון השלישי - כלים פרקטיים): אנחנו מכינים את השטח מראש. פינת השקט, תרגילי הנשימה ומד הרגשות הם לא פתרונות קסם שמעלימים את הקושי, אלא "עזרה ראשונה" פיזית ומיידית בכיתה המאפשרת לתלמיד להחזיר לעצמו את השליטה הפיזיולוגית (להוריד את האגודל של סיגל חזרה למטה).

2. בזמן רגיעה (העיקרון הרביעי - שיח רפלקטיבי): כאן מתרחשת הלמידה האמיתית. רק כשהמוח החושב פנוי לחלוטין, השיחה מאפשרת לתלמיד להבין מה עזר לו, לעשות אינטגרציה של החוויה ולפתח מודעות עצמית.

בשורה התחתונה: התובנה היא שכלים פיזיים בכיתה (עיקרון 3) נותנים מענה לרגע המשבר, אך רק השיח שאחרי (עיקרון 4) הופך את המשבר הזה להזדמנות לצמיחה, להכלה פנימית ולהשתלבות מוצלחת יותר בעתיד. אחד לא יכול לעבוד באמת ללא השני.

# data[].attributes.body
התובנה שעלתה לי בראש היא בוויסות עצמי מתחיל קודם כול בנו , אנשי חינוך . כאשר אנו נוהגים בחמלה עצמית ונכונות להכיל הן בסיס ליצירת קשר בטוח ומקדם עם תלמידים המתמודדים עם קשיים

# data[].attributes.body
אני מאוד מתחברת לפי הסרטון למושג - חמלה עצמית. לזכור שגם אנחנו כאנשי חינוך , אנחנו בני אדם, שעובדים עם רגש שיכול להציף אותנו במיוחד ברגעים מאתגרים. חשוב מאוד כדי להצליח לתת מענה מווסת לגלות חמלה כלפי עצמנו מאחר ואנחנו בני אדם וזה טבעי להגיב כפי שטבע האדם נוהג.

# data[].attributes.headline
ויסות ריגשי והכלה

# data[].attributes.subject
ויסות ריגשי והכלה

# data[].attributes.body
ויסות ריגשי, קודם כל אני כמורה צריכה להיות מוסתת. צריך להקצות זמן למעברים, כאשר אין ויסות יש יותר תוקפנות. חמלה עצמית- היכולת שלי להבין מה אני צריכה, לסלוח לעצמי ופחות מחשבות שליליות על עצמי. נכונות להכיל, מיכל טוב הוא מיכל עם גבולות ברורים, להכיל זה גם להבין, גם לקבל וגם לשים גבול. כדמות חינוכית אני קודם כל צריכה לדאוג לעצמי לאיזון כדי שאוכל לתת את המיטב לתלמידים, להורים ולעמיתים שלי. אני צריכה לדעת לקבל את עצמי ולהבין שלפעמים אטעה ואם אתקן את הטעויות ואלמד מהן אז אוכל להיות "אני" יותר טובה. מורה טובה היא קודם כל אדם טוב שמצליח לקבל את עצמו ויודע לקחת פסק זמן לנשום כדי להמשיך לתפקד גם אחרי אירוע קשה להכלה.

# data[].attributes.headline
ויסות רגשי והכלה. התחב

# data[].attributes.body
ויסות רגשי והכלה. התחברתי לכך שכדי להכיל צריכים להסתכל על הצד השני בעיניים טובות ומבינות ובלי שיפוטיות לצד גבולות. זה חידד אצלי את המושג של הכלה. והתחברתי לכך שכדי להגיע לוויסות צריכים לאפשר ולהעניק לעצמינו חמלה.

# data[].attributes.headline
ההבנה שהכלה היא לא רק 

# data[].attributes.body
ההבנה שהכלה היא לא רק חיבוק והבנה- זה להסתכל בעיניים טובות ומבינות ובאותה מידה גם לשים גבולות ברורים

# data[].attributes.body
מדגים כיצד הצבת גבולות נחושים ורגישים מצד המבוגר מהווה חיבוק ותמיכה רגשית עבור ילד החווה כאוס פנימי. הוויסות העצמי של המבוגר והעצירה הפיזית של התפרצויות מייצרים "קירות מגינים" המבססים אמון, מונעים פגיעה ושומרים על הילד מפני הרס עצמי.

# data[].attributes.body
תובנה חלופית:
הבנתי שהכילתו של הילד אינה קשורה למילוי כל רצונו, אלא להיות נוכח עבורו ולהעניק לו תחושת ביטחון שגם ברגעים קשים מישהו שם עבורו.

בנוגע לויסות רגשי, התחברתי לכך שהיכולת שלנו כצוות חינוכי להכיר ולכבד את המעברים הרגשיים של הילד – גם הקטנים ביותר – מאפשרת לו לפתח שליטה על רגשותיו. ההבנה הזו נותנת לנו כלי להתערבות רגועה ומכוונת, שמסייעת לילדים לחוות ביטחון וללמוד להתמודד עם קשיים בצורה בריאה.

# data[].attributes.body
תבונה חשובה שלמדתי היא להיות אמפאתי כלפי עצנו וללמוד סלוח לנו על רגשות ו/אט התנהגות שלילית. כפי שנאמר אין זה, אומר שאינני לוקח אחריות. אך מנרמל את זה שאני אנושי. בנוסף, הנושא של גבולות היה לי ברור שחשוב, אך עכשיו זה חידד לי עד כמה.

# data[].attributes.body
נגע לליבי שצריך את החמלה העצמית עבורי כדי להיות מווסתת רגשית מול הילד שלי כשהוא בהתפרצות. ושלהכיל את הילד זה בעיקר להבין אותו, כשהוא מרגיש שמבינים אותו הוא מוכל. כמובן פשוט שהוא זקוק לגבולות המיכל.

# data[].attributes.body
תובנה מסכמת ללוח השיתופי: הפרדוקס המרפא של נחישות וחמלה

התובנה המרכזית שלי היא שוויסות רגשי (ו') ונכונות להכיל (נ') הם לא ביטוי ל"ותרנות", אלא השילוב המדויק בין גבול קשיח להתנהגות לבין רכות מוחלטת כלפי הילד.

בזמן אירוע תוקפני קשה, האוטומט המערכתי דוחף אותנו להגיב בעוצמה כדי "להחזיר את השליטה", מה שמוביל לרוב להסלמה ולהדרה של התלמיד. הבנת שני העקרונות האלה מייצרת שינוי פרדיגמה:

1. בוויסות הרגשי (ו') – אנחנו מבינים שהכלי החזק ביותר שלנו הוא דווקא הנמכת הקול ויציבות שפת הגוף. המוח המוצף של התלמיד זקוק לנו כעוגן פיזיולוגי (Co-regulation) ולא כשותפים לסערה.

2. בנכונות להכיל (נ') – מתרחש התיקון המשמעותי ביותר. אנחנו מציבים גבול נחוש ובלתי מתפשר להתנהגות המפרקת (לא מאפשרים אלימות או פגיעה), אך בו-זמנית שומרים על הקשר עם הילד. המסר הסמוי שהוא מקבל הוא: "אני חזקה מספיק כדי לעצור את המעשים שלך, אבל אני לא עומדת לגרש או להדיר אותך בגללם. אתה נשאר שייך".

בסופו של דבר, החיבור בין וויסות להכלה הוא זה שמפרק את שחזור חוויית הנטישה של תלמידים ומאפשר להם לבנות מנגנוני מוגנות פנימיים.

# data[].attributes.headline
תובנה בולטת אותה אני ר

# data[].attributes.body
תובנה בולטת אותה אני רוצה לאמץ היא לא להידבק בתוקפנות. לווסת את עצמי, לשתות משהו, כדי להגיע מווסתת ולא "על הקצה" כדי לא להידבק בסחרחורת הנקראת תוקפנות.

# data[].attributes.body
התובנה הכי מובהקת היא שהמילה הכלה איבדה את פירושה המקורי.

הכלה היא הצבת גבולות ברורים, בחירת המלחמות והפעלת חמלה.

# data[].attributes.headline
יכולת וויסות את הרגשות

# data[].attributes.subject
יכולת וויסות את הרגשות

# data[].attributes.body
תובנה שעלתה לי היא שהיכולת של המורה לווסת את הרגשות של עצמו היא תנאי בסיסי ליכולת להכיל את התלמיד. כשמורה מצליח להישאר רגוע ולא להגיב מתוך כעס או לחץ, הוא בעצם יוצר מרחב בטוח שבו התלמיד יכול להירגע ולהתחיל לווסת את עצמו.

בנוסף, הבנתי שנכונות להכיל לא אומרת לוותר על גבולות, אלא להפך – לשלב בין אמפתיה והבנה לקושי של התלמיד לבין הצבת גבולות ברורים ועקביים.

# data[].attributes.headline
שהכלה זה גבולות

# data[].attributes.subject
שהכלה זה גבולות

# data[].attributes.headline
אני מאוד מאמינה שצריך 

# data[].attributes.body
אני מאוד מאמינה שצריך להכיל ולהקשיב אבל כמובן עם גבולות מאוד ברורים. ועם המון אהבה. וזה לא אומר לוותר לילד. אלא לתת לו הרגשה שאנ ירואה אותו גם כשהוא כועס ותוקפן ואני עדין אוהבת אותו גם כשהא מתנהג ככה. וכן כולנו כמו מיכל. ומאוד חשוב להיות רגועים מולו בסיטואציות כאלה

# data[].attributes.headline
תובנהחשוב לפעול

# data[].attributes.body
תובנה

חשוב לפעול בצורה של הבנה והכלה ובאמפטיות לעצור רגע ולנשום ולפתור את המצב בצורה רגועה ונכונה כמה שניתן

# data[].attributes.body
למדתי על חשיבות חמלה עצמית, ועל ויסות עצמי. לתת למורה כמה דקות של הפסקה ושתייה , זמן לנשום. לא תמיד חושבים על זה, אבל זה מאוד חשוב. בנוסף, למדתי על חשיבות של הכלה. שלעיתים יש דימוי שלילי למילה זו, אך היום נחשפתי לתובנות אחרות לגבי הכלה.

# data[].attributes.headline
תובנה שעלתה לי לגבי שנ

# data[].attributes.body
תובנה שעלתה לי לגבי שני העקרונות – ויסות רגשי ונכונות להכיל – היא שכדי לסייע לתלמידים (או לעצמנו) להתמודד עם רגעים של תוקפנות או רגשות עזים, אנחנו חייבים קודם כל להיות מסוגלים לווסת את הרגשות שלנו ולגלות גמישות פנימית והכלה כלפי הקושי שמופיע. כשאני מצליחה לעצור, לנשום, ולווסת את התגובה שלי, אני יוצרת מרחב בטוח שבו התלמיד מרגיש שמבינים אותו ולא שופטים אותו. הנכונות להכיל את הקושי, גם כשהוא מאתגר, היא תנאי חשוב ליצירת קשר אמיתי ולמתן תחושת ביטחון ורק מתוך זה יכולה לצמוח למידה ותנועה חיובית קדימה.

# data[].attributes.headline
ליטל אביטן תובנות

# data[].attributes.subject
ליטל אביטן תובנות

# data[].attributes.body
תוקפנות אכן מדבקת אך גם ויסות מדבק. התפקיד שלי כמחנכת, וזו התובנה העיקרית, הוא להיות מקור הוויסות ולא עוד גורם שמעצים את הסערה.

כמו כן, הנכונות להכיל אינה הסכמה להתנהגות אלא הסכמה להיות עם הרגש שמאחוריה.

# data[].attributes.headline
הכלה צריכה להגיע ממקום אמיתימשל הבנה ומצוקה של התלמיד, עלינו להעצים אותומולמצוא דרכים יעילות לקדם אותו

# data[].attributes.subject
הכלה צריכה להגיע ממקום אמיתימשל הבנה ומצוקה של התלמיד, עלינו להעצים אותומולמצוא דרכים יעילות לקדם אותו

# data[].attributes.body
מאוד התחברתי שהכלה זה לא רק להכיל זה גם להציב גבולות.

# data[].attributes.headline
חשוב לעצור מה קורא לתת

# data[].attributes.body
חשוב לעצור מה קורא לתת לתלמיד לעשות סיבוב לנשום לשתות ולהירגע כדי שנוכל להמשיך כמו שצריך

# data[].attributes.headline
להבין להכיל אך גם להצי

# data[].attributes.body
להבין להכיל אך גם להציב גבול ברור

# data[].attributes.headline
תובנה על ויסות רגשי והכלה

# data[].attributes.subject
תובנה על ויסות רגשי והכלה

# data[].attributes.body
מאוד הזדהיתי עם ההמלצה לעצור, לנשום, לשתות... על מנת לא להידבק בתוקפנות ואחד הדברים שמסייע היא החמלה העצמית- אני מתקשה בכך ולא מצליחה לסלוח לעצמי אבל כן טובה בחמלה כלפי אחרים. כמו כן יש בי את היכולת להכיל ולהסתכל על האחר בעיניים מבינות!

# data[].attributes.body
חמלה והכלה - כל אחד מאיתנו צריך לחמול על עצמו ולהכיל את עצמו וגם לחמול ולהכיל את האחר והסביבה. אז הוא יוכל להתמודד עם סיטואציה חוזרות או חד פעמיות מבלי להתפרק ומבלי לפרק את האחר והסביבה.

# data[].attributes.body
חמלה עצמית היא הגורם הראשי לויסותת רגשי- היכולת שלי להבין מה אני צריכה ולסלוח לעצמי. שיהיו לי פחות מחשבות שליליות על עצמי. גם כלפי עצמי וגם כלפי האחר. להגיע ממקום של חמלה ולראות את הדברים תמיד בעוד ראיה.

# data[].attributes.body
חמלה עצמית כגורם מסייע לויסות רגשית - מאוד התחברתי לזה, מאחר והרבה פעמים שאנחנו שוכחים לחמול על עצמנו ואנחנו מנסים לחמול על אחרים, אבל ברגע שאני לא מאוזנת רגשית, ומגיעה בשיפוטיות לעצמי, אני לא יכולה באמת להסתכל על הצד השני כי אני בעצמי לא מווסתת.

# data[].attributes.headline
התחברתי מאוד לסוף, שבו

# data[].attributes.body
התחברתי מאוד לסוף, שבו יש הדגשה לעובדה שגם בהכלה יש גבולות ברורים. זה תופש אותי בדיוק כעת בסיטואציה מול הורים שקשה להם לקבל גבולות במסגרת ההכלה שלי.

תודה

# data[].attributes.body
הכלה היא לא התעלמות ולא נשימה עמוקה.היא דורשת מחשבה, והקצאת משאבי זמן וחשיבה. גם ברמת הפרט וגם ברמת המערכת.

ולהבין שהגבולות הם הם אלו שיוצרים את המרחב.

# data[].attributes.headline
תובנות בעקבות סרטון

# data[].attributes.subject
תובנות בעקבות סרטון

# data[].attributes.body
הכלה. מילה אחת שכוללת בתוכה ככ הרבה. גם ראייה רחבה על הילד, והכרה בכך שהוא מכלול של ככ הרבה מרכיבים ושיש סיבות רבות למצבו הרגשי, וגם תקיפות והצבת גבולות ברורים על מנת לשמור על מסגרת והחזרה של הילד למסלול. כאשר מורה מגיע לכיתה מווסת ועם יכולת הכלה של סיטואציות שונות, הכיתה תהיה מוחזקת באופן מטבי.

# data[].attributes.headline
תובנה שעלתה לי היא שלע

# data[].attributes.body
תובנה שעלתה לי היא שלעבודה הפנימית שלנו כמורים יש משמעות והשפעה רבה על התלמידים שלנו, כשאנחנו נגיע מווסתים עם נכונות להכיל בהכרח שהדבר יעזור לנו לווסת את התלמידים ולהרגיע אותם.

# data[].attributes.headline
תובנות מעקרונות איזו"ן

# data[].attributes.subject
תובנות מעקרונות איזו"ן

# data[].attributes.body
התובנות שעלו בי בנוגע לעקרונות האיזו"ן ויסות רגשי + נכונות להכיר, הן שאסור לנו לוותר תחילה עלינו כמורים בהיבט החמלה העצמית. לוויסות הרגשי משקל גבוה ומשמעותי בחווייתנו את האירוע ובאופן בו הוא יתנהל על-ידינו.

בנוסף, עקרון הנכונות להכיר הוא עיקרון חשוב מאוד. אמנם הוא דורש מאיתנו המון אך כך נוכל לפעול ולהתערב בעניין זה.

# data[].attributes.body
התחברתי לזה שכדי להכיל צריך גם להבין וגם לדאוג לגבולות. הדבר טוב והכרחי גם עבורי וגם עבור התלמיד.

# data[].attributes.headline
אני חושבת שצריך להבין שילד זה עולם רחב , צריך להבין אותו ולהכיל אותו , ולהכיל אותו ולדעת את הגבולות בכל דבר 

# data[].attributes.subject
אני חושבת שצריך להבין שילד זה עולם רחב , צריך להבין אותו ולהכיל אותו , ולהכיל אותו ולדעת את הגבולות בכל דבר 

# data[].attributes.headline
לא תמיד צריך להיות צודק

# data[].attributes.subject
לא תמיד צריך להיות צודק

# data[].attributes.body
משפט קבוע במשפחה, אבל בכל מקרה צריך לדעת איך להתמודד עם הילד בדרך שתגרום לו לא לפוצץ הכול ולברוח לתמיד. המטרה שלנו פה זה שהילד - גם אם חווה משבר - יוכל להמשיך ללמוד

# data[].attributes.body
אבן יסוד "וויסות רגשות"

חשוב לפתח יכולת לוויסות רגשות, זה לא קל משום שקשה גם למורה, וליישם צריך ידע הבנה סבלנות ועקביות

# data[].attributes.headline
תובנות על העקרונות בסרטון

# data[].attributes.subject
תובנות על העקרונות בסרטון

# data[].attributes.body
המילה הכלה מאוד נפוצה ועולה הרבה בסביבה הבית ספרית וכנראה מתורגמת בצורה לא נכונה אצל הרבה אנשי חינוך ובעיקר אצל הורים.

"הכלה היא להסתכל על תלמיד/מבוגר בעיניים טובות ומבינות". אך עם זאת חייב גם גבולות ברורים וחזקים על מנת להכיל טוב.

# data[].attributes.headline
צריך להטמיע את זה בתת 

# data[].attributes.body
צריך להטמיע את זה בתת מודע כדי שזה יחזיק מעמד בשעת מבחן

# data[].attributes.headline
נכונות להכיל וויסות רג

# data[].attributes.body
נכונות להכיל וויסות רגשי

# data[].attributes.headline
הכי חשוב להכיל את הילד

# data[].attributes.body
הכי חשוב להכיל את הילד ואת המצוקות בהן הוא נמצא. היכולת שלנו להתמודד עם סיטואציות תלויה בוויסות הרגשי שלנו וביכולת שלנו לשלוט במצבי לחץ ותסכול.

# data[].attributes.headline
חשוב מאוד שנהיה רגועים

# data[].attributes.body
חשוב מאוד שנהיה רגועים לפני שמגיבים

# data[].attributes.headline
כשאנחנו מווסתים רגשית 

# data[].attributes.body
כשאנחנו מווסתים רגשית אנו בטוחים יותר בעצמנו וזה מאפשר לנו לראות את רגשות הילד כלגיטימיים ולנהוג בו בכבוד ובגמישות בתוך הגבולות ששומרים על בטחונו ובטחון הסביבה

# data[].attributes.headline
דניאל- תובנה

# data[].attributes.subject
דניאל- תובנה

# data[].attributes.body
צריך להיות דינמיים וגמשיים.

לא לעבוד לפי סט כללים שלא ניתן לכופף. בסופו של דבר אנחנו עובדים עם אנשים, ואנשים מתנהלים בכל מיני דרכים.

וצריך הכנה, למשל אם אני יודעת שיש לי תלמיד מסויים שיכול לגרום לי לפיצוץ- להגיע יותר מוכנה מולו. כלומר למצוא דרכים להגיע אליו.

או לחלופין הורה שאני יודעת שמעורר בי תגובות לא טובות למצוא פתרון חלופי כדי למנוע ממני להגיע איתו להתלקחות. שיתוף איש מקצוע נוסף וכו'.

# data[].attributes.headline
תובנה לגבי ויסות רגשי ונכונות להכיל

# data[].attributes.subject
תובנה לגבי ויסות רגשי ונכונות להכיל

# data[].attributes.body
לגבי ויסות רגשי – לדעתי, חשובה, קודם כל המודעות. אם אני, כמורה, מתנהלת כל הזמן בתחושה שאני מווסתת רגשית, ומדחיקה את העובדה שלעיתים זה לא כך (בעיקר בזמן התמודדות עם תוקפנות של תלמידים) לא אצליח באמת להתמודד עם התוקפנות בצורה יעילה. המורה חייבת לווסת את רגשותיה כדי להתנהל בצורה נכונה בסיטואציה עם תוקפנות.

לגבי הנכונות להכיל – חשוב מאוד לשים גבולות להכלה. גבולות נותנים ביטחון ומשרים תחושת רוגע. באווירה של ביטחון ורוגע, קל יותר לנהל שיח כן ואמיתי, להראות לתלמיד שמבינים אותו וההבנה הזו היא בעצם ההכלה שממנה התלמיד יוצא מחוזק. בזכות האמון שנותן התלמיד במורה – הוא מצליח להתוות את דרכו הלאה.

# data[].attributes.headline
תובנות- לינוי ברזילי כהן

# data[].attributes.subject
תובנות- לינוי ברזילי כהן

# data[].attributes.body
הכלה היא לאו דווקא לסלוח ולשכוח. הכלה היא להבין שישנו צורך מסוים המתבטא בצורה שאולי היא לא כל כך נעימה אבל עליי להכיל כדי לעזור ולהבין. לבוא "נקיים" לסיטואציה ולהבין שהמטרה העליונה היא טובתו של האדם העומד מולנו.

# data[].attributes.body
הכלה היא לא לספוג כל מצב, היא להתסכל בעיניים טובות, לא שיפוטיות ולצד זה לא מוותרים לילד, מטפלים במה שקרה, לא מעלימים עין.

גם כלפי צוות ומבוגרים צריכה להיות הכלה לצד גבולות.

# data[].attributes.body
על מנת להכיל ראשית כל צריך למצוא את האיזון הפנימי והויסות שלי עצמי כמבוגרת.

# data[].attributes.headline
ויסות רגשי תוך שימוש ב

# data[].attributes.body
ויסות רגשי תוך שימוש בחמלה עצמית, מתן חשיבות למעברים, למצוא זמן ״לשהות״ על מנת להגיע לסיטואציות מורכבות באופן יותר מכיל.

# data[].attributes.body
יש לי את 'הזכות' לחנך כבר שנה שנייה ילדים שחווים התקפי זעם במהלך ההתמודדות עם תהליכים לימודיים ותהליכים חברתיים. הילד מהשנה הראשונה נכנס להתקף זעם כל פעם שלא הבין משהו או כשהתעייף מהמאמץ. נהגתי להכיל את ההתנהגויות של הילד - לאפשר לו להניח רגליים על השולחן, לצאת מהכיתה לפי הרצון שלו - מאחר שעימות עם כל התנהגות עוררה ריב ואי נחת בכיתה. בשנה הנוכחית אני מלמד ילד אחר. התקפי הזעם שלו נובעים מפרפקציוניזם ומקושי בהתמודדות עם טעויות. אמנם הוא שונה, אבל יש דמיון בין התקפי הזעם. אולי זה חלק מזה שהתרגלתי להתנהגות, אבל למדתי כיצד ליצור גבולות להתנהגויות שלו, לא להתרגש מהן וגם איך לעזור לו. זה דורש המון עבודה מול עצמנו כדי לדעת להתמודד עם התקפי זעם בלי להיבהל מהם.

# data[].attributes.body
הכלה זה לא בהכרח לסלוח ולוותר, אלא לתת גבולות ברורים, לנסות להבין אותו, לסייע ולתת מענה אמיתי לצרכים שלו

# data[].attributes.headline
חשוב לבוא רגועים ולא א

# data[].attributes.body
חשוב לבוא רגועים ולא אימפולסיבים אחרת אנחנו בחוסר שליטה מוחלט ומיד זה מגיע לילדים. ככל שנהייה מווסתים רגשית, התגובה שלנו תהייה מיטיבה מול ה

ילד.

# data[].attributes.headline
חשוב לשמור על רוגע ולה

# data[].attributes.body
חשוב לשמור על רוגע ולהכיל כמידת האפשר

# data[].attributes.body
זיהוי הגורמים שלא מווסים ולנסות לעבוד איתם באופן מותאם

# data[].attributes.body
ויסות עצמי וגבולות ברורים. דוגמא אישית והכלה. למצוא את הכלים שעוזרים לי להתמודד עם הסיטואציה בתבונה ומודעות מלאה.

# data[].attributes.body
חשוב להגיע רגועים כדי להכיל את הילד

להגיע חשוב נחושה וברורה

# data[].attributes.body
עוזרות לתלמיד לזהות, להבין ולנהל את רגשותיו וגם להיות פתוח ומכיל כלפי רגשותיהם של האחרים. והם עשויות לככלול אצל התלמיד:

תובנה אישית, תובנה בן אישית, תובנה לימודית,

בסוף היכולת לווסת רגשות ולהכיל אחרים היא בונה קשרים חברתיים חיוביים ותורמת להצלה אישית ולימודית.

# data[].attributes.body
חשוב להגיע רגועים כדי להכיל את הילד

להגיע חשוב נחושה וברורה

# data[].attributes.body
חשוב להגיע רגוע לסיטואציה ועם יכולת להכיל את הילד. זה כל כך חשוב יכולת ההכלה.

# data[].attributes.headline
הגדרת גבולות ברורים

# data[].attributes.subject
הגדרת גבולות ברורים

# data[].attributes.body
ברגע שאנחנו מגדירים גבולות בצורה ברורה, נחושה ועקבית, בבית, ברחוב, בגן ובבית הספר, אנחנו מלמדים את הילד להתאים את עצמו למציאות ולא לצפות שכל המציאות תתיישר כלפיו.

# data[].attributes.headline
לעזור ולהעניק לתלמיד כ

# data[].attributes.body
לעזור ולהעניק לתלמיד כלים ואלטרנטיבות להתמודדות עם קונפליקטים בעזרת אנשי מקצוע ובניית תוכנית מובנית לו ולהתייעץ איתו לחשוב על הפתרון

# data[].attributes.headline
תובנה :תובנה שע

# data[].attributes.body
תובנה :

תובנה שעלתה לי שהיא צריך לפנות לעזרה מקצועית במקרים של קושי מתמשך בוויסות רגשי מומלץ לפנות לאיש מקצוע לקבלת סיוע וטיפול מותאם ופיתוח מודעות עצמית כדי להגיב בצורה מותאמת

# data[].attributes.headline
תובנות מעקרון ויסות רגשי ונכונות להכיל

# data[].attributes.subject
תובנות מעקרון ויסות רגשי ונכונות להכיל

# data[].attributes.body
עוזרות לתלמיד לזהות, להבין ולנהל את רגשותיו וגם להיות פתוח ומכיל כלפי רגשותיהם של האחרים. והם עשויות לככלול אצל התלמיד:

תובנה אישית, תובנה בן אישית, תובנה לימודית,

בסוף היכולת לווסת רגשות ולהכיל אחרים היא בונה קשרים חברתיים חיוביים ותורמת להצלה אישית ולימודית.

מרוות

# data[].attributes.body
הדבר המשמעותי ביותר שלקחתי מהרצאה זו ,הוא ליצור מעברים. לפני שאני מגיע למשימה הבאה שלי ביום לקחת אוויר ונשימה לשתות לאכול אם צריך לעשות הפסקה ולעשות דברים שמרגעים על מנת להגיע לסיטואציה הבאה רגועה יותר ולא כמו מתוך סערה.-זה כלי ניפלא לוויסות רגשי.

# data[].attributes.body
התחברתי מאוד לכך שלהכיל את הילד זה לאו דווקא לתת לו כל מה שהוא רוצה. העניין הוא להיות כאן בשבילו ושהוא יידע זאת.

ויסות רגשי - התחברתי למשפט שבחברה שלנו לא מכבדים מספיק מעברים. זהו לדעתי גורם משמעותי לחוסר ויסות רגשי אצל ילדים ומבוגרים. וכאשר אנחנו מבינים זאת יש לנו את האפשרות לדעת מה אנחנו צריכים על מנת להגיע רגועים.

# data[].attributes.body
חשוב להיות בוויסות עצמי על מנת שנוכל להכיל סיטואציות שונות. צריך לפתח הבנה וחמלה ולא תמיד לתת ישר פיתרון.

# data[].attributes.headline
ויסות רגשי וזיהוי הגור

# data[].attributes.body
ויסות רגשי וזיהוי הגורמים הלא מווסתים.

השקעת משאבים שיכילו את הצוות, הכרח המציאות!!!

מעגלי תמיכה יאפשרו לצוות לעבוד נכון אל מול התוקפנות.

# data[].attributes.headline
במהלך יום העבודה שלנו אנחנו חווים סיטואציות שונות בהן תוקפנות, אלימות, יחס של הורים שאינו מקובל ועוד ועוד. נדרש מאיתנו לעבוד מסיטואציה לסיטואציה בקצב מהיר ואינו הגיוני הרבה פעמים.

# data[].attributes.subject
במהלך יום העבודה שלנו אנחנו חווים סיטואציות שונות בהן תוקפנות, אלימות, יחס של הורים שאינו מקובל ועוד ועוד. נדרש מאיתנו לעבוד מסיטואציה לסיטואציה בקצב מהיר ואינו הגיוני הרבה פעמים.

# data[].attributes.body
אני מתשדלת להגיב בהכלה, חיובק חם וניסיו לשיתוף פעולה מצב התלמידים.

# data[].attributes.headline
ספיה פיפיאן - תובנות 

# data[].attributes.subject
ספיה פיפיאן - תובנות 

# data[].attributes.body
אפשר לקבל תובנה אחת והוא וויסות רגשי הוא חשוב כדי למנוע תוקפנות ואלימות וזה מקל עלנו לקחת זמן לנשימות וחלמה עצמית

# data[].attributes.body
התובנה המרכזית שעלתה לגבי שני העקרונות, ויסות רגשי ונכונות להכיל, היא:

1. ויסות רגשי: הבנתי עד כמה חשוב שמבוגרים (מורים, הורים או מטפלים) יפתחו יכולת לווסת את הרגשות שלהם עצמם לפני שהם מגיבים להתנהגות של ילדים. כאשר המבוגר מצליח להישאר רגוע ומאוזן, הוא יוצר סביבה בטוחה שמאפשרת לילד ללמוד כיצד לווסת את רגשותיו גם במצבים מאתגרים.

2. נכונות להכיל: למדתי שהכלה אמיתית דורשת מהמבוגר להיות נוכח באופן מלא עם הילד, גם כשזה לא נוח או מאתגר. ההכלה אינה מתבטאת רק בסבלנות, אלא גם ביכולת להבין את הצרכים העמוקים של הילד ולהגיב אליהם בצורה מותאמת, מבלי לשפוט או לדחות את רגשותיו.

שני העקרונות הללו משלימים זה את זה: ויסות רגשי של המבוגר מאפשר לו להכיל את הילד בצורה אמפתית ומחזקת, מה שיוצר בסיס לתקשורת בריאה וללמידה רגשית.

רעות וירט

# data[].attributes.headline
תובנות מעקרונות 3-4

# data[].attributes.subject
תובנות מעקרונות 3-4

# data[].attributes.body
במערכת החינוך עוברים ממקרה אחד למשנהו בקצב מהיר. צריך לווסת רגשות, להרגיע בין מקרה למקרה כדי שלא נגיע טעונים וזה יפגע בשיפוט שלנו. אם למשל אני חושבת שלא טיפלתי טוב במקרה הקודם, חשוב לנטרל קודם את השיפוטיות כלפי עצמי ולטעון אנרגיות חיוביות לפני הטיפול במקרה הבא (חמלה עצמית...).

לגבי תלמיד ו/או מורה חשוב לתת לו תחושה שמבינים אותו כי אז הוא חושב שמעריכים אותו ומסוגל להתמודד עם הכל יותר טוב.

# data[].attributes.body
חשוב לבוא רגועים כדי לא להגיב באימפולסיביות

הכלה זה עקרון קשה איך ניתן לתרגל אותו כדי להצליח לטפל בהתנהגות שאנחנו רוצים לשנות

# data[].attributes.headline
תובנה אחת שעלתה לי בעק

# data[].attributes.body
תובנה אחת שעלתה לי בעקבות למידת שני העקרונות - ויסות רגשי ונכונות להכיל - היא שהיכולת שלנו להתמודד עם סיטואציות רגשיות תלויה במידה רבה בוויסות הרגשי שלנו, וביכולת להישאר מרוכזים ורגועים גם כשיש תחושות של לחץ או תסכול. ויסות רגשי לא רק עוזר לנו לשמור על שליטה עצמית, אלא גם מאפשר לנו להוות דגם לתלמידים שלנו וללמד אותם איך להתמודד עם רגשות בצורה בריאה.

בנוסף, נכונות להכיל מתייחסת ליכולת שלנו להבין ולקבל את רגשותיהם של התלמידים, גם אם הם שונים מהרגשות שלנו, מבלי לשפוט או להפעיל אוטומטית תגובות רגשיות. קבלה זו תורמת ליצירת סביבה חינוכית בטוחה ופתוחה יותר, שבה כל תלמיד מרגיש מובן ומוערך, דבר שמגביר את הסיכוי להתפתחות אישית ולשיתוף פעולה.

# data[].attributes.body
חשוב לבוא רגועה לסיטואציה, להיות מווסתים כדי לא להידבק בתוקפנות.

הכי חשוב להיות בחמלה עצמית. להבין מה אני צריכה ולאפשר לעצמי.

# data[].attributes.headline
במציאות שבה אנחנו עדים

# data[].attributes.body
במציאות שבה אנחנו עדים לתוקפנות חייבים להיות עם הבנה וחמלה כלפי עצמנו.

הכלה - להבין בלי לתת פתרון מעשי לבעיה וכן גבולות.

# data[].attributes.body
ויסות ריגשי יכול בהחלט לפטור הרבה מהבעיות,

כי באמת אנחנו רצים היום בטירוף מדבר לדבר ולא שמים לב כל כך לעצור ולהירגע.

להכיל זה הדבר שנותן הרבה, ולהבין שהילדים צריכים את זה באמת...

# data[].attributes.body
ויסות רגשית -כמורה חשוב להגיע לסיטואציה האלימה מנותקת מהבעיה. עם היכולת להכיל את הילד ולהבין שהתגובה הקשה של התלמיד נובעת מקושי שלו להתמודד. חשוב שהמורה יניח את הרגשות שלו בצד ולא ייקח באופן אישי את תגובת התלמיד לאלימות

# data[].attributes.body
וויסות רגשי והכלה הם הבסיס לטיפול . שני העקרונות האלו קשים ויש לתרגל אותם בכדי לטפל בהתנהגות לא רצוייה

# data[].attributes.headline
נכונות להכיל 

# data[].attributes.subject
נכונות להכיל 

# data[].attributes.body
אני חושבת שנכונות להכיל היא עניין של פרשנות לסיטואציה. אני כותבת זאת כי אני מורה לתלמידים עם אוטיזם וקיימת הכלה מאד גבוהה למצבים לא פשוטים של תוקפנות. אני חושבת שיותר קל להכיל כשאתה יודע שהאדם לא שולט בכל המעשים שלו . אני חושבת שיותר קשה לתת פרשנות מקלה בחינוך הרגיל, זאת למרות שלכל ילד יש את הקשיים שלו.

# data[].attributes.body
חשוב להיות מווסתת רגשית ובעיקר חשובה חמלה עצמית כגורם משמעותי ביותר לרוגע וויסות

# data[].attributes.body
ויסות רגשי-להכין את עצמי מראש, כשאני יודעת שאני נכנסת לסיטואציה מורכבת, תוקפנית, שיכולה ל"הדביק" אותי, לעצור רגע ולהגיע יותר רגועה, יותר מווסתת, יותר מודעת, כך שתהיה לי שליטה.

העיקרון הנוסף, הנכונות להכיל, להסתכל על הילד בעיניים טובות ומבינות, עם זאת לדעת ליצור גבולות ולא לוותר עליהם.

ולאפשר גם לי, המורה, מקום ואנשים שיכילו את הקשיים שאני מתמודדת איתם וזקוקה לאוזן קשבת, לתמיכה, לעידוד.

# data[].attributes.body
שצריך להכיל את הילדים מצד אחד ומצד שני מתוך גבולות ברורים. בדיוק כמו במילה עצמה "איזון"

# data[].attributes.body
הבנתי כי כידי להישאר באיזון, מאוד חשוב לשמור על וויסות עצמי ולדאוג לעצמי במהלך היום.

כמה שקשה לא להתפרק בגרעי האלה, צריך להשתדל להבין את הילד, מה גרם לו להתנהגות הזאת ורק אז להגיב.

# data[].attributes.body
הנכונות להכיל היא כל כך חשובה!!! לזכור את זה כל הזמן בראש, שאני פה כדי להכיל את הסיצואציה ולא להתפרק בעצמי אחרת הסיטואציה רק תלך ותסלים

# data[].attributes.body
ויסות רגשי- חשוב מאוד להיות בוויסות עצמי ולדאוג לעצמי להפוגות, למנוחה במהלך היום. לאחרונה (בשל המצב הבטחוני)נחשפים למקרי אלימות קשים בבתי הספר ולכן חשוב לשמור על עצמנו. התחברתי במיוחד לחמלה עצמית - פחות ביקורתיות ושיפוטיות ולקבל את הדברים בהבנה ובהכלה.

# data[].attributes.headline
תובנה.. הכלה

# data[].attributes.subject
תובנה.. הכלה

# data[].attributes.body
להסתכל לילד בעיניים טובות ומובנות, כאשר התלמיד ירגיש שהוא מובן בטוח ירגיש שהוא מוכל מבלי לוותר על הגבולות, לתת לו להרגיש שמבינים ומקבלים אותו, להרגיש הרגשת בטחון למרות כל הגבולות.

חשיבות ההכלה גם לצוות החינוכי, להרגיש שמבינים ומכילים אותי מחזקים ותומכים ולא שופטים.

# data[].attributes.headline
כאשר הילד יוצא מויסות- לא לצאת מויסות בעצמנו!

# data[].attributes.subject
כאשר הילד יוצא מויסות- לא לצאת מויסות בעצמנו!

# data[].attributes.body
הגבולות צריכים להיות מאוד ברורים, והכלה לא אומרת בלי אסרטיביות.

# data[].attributes.body
לא לתת לפגיעות שלי או לביקורתיות שלי כלפי עצמי לנהל אותי בסיטואציה. וכן להשתמש בידע ובמודעות שלי על מנת לפעול

# data[].attributes.headline
חמלה עצמית- להבין שאני בנאדם וגם אני יכולה לטעות 

# data[].attributes.subject
חמלה עצמית- להבין שאני בנאדם וגם אני יכולה לטעות 

# data[].attributes.body
הכלה - להכיל סיטואציות ולא לקחת באופן אישי

# data[].attributes.body
לווסת את עצמי, לנשום ולכבד את המעברים, כמו כן להבין מה אני צריכה, לא להכות על חטא (חמלה עצמי). בנוסף לנסות להבין את הצד השני (הכלה) תוך כדי הצבת גבולות.

# data[].attributes.body
פעמים רבות כאשר ישנן סיטואציות תוקפניות בכיתה אני משליכה את האשמה על עצמי. בעקבות הסרטון עלתה בי התובנה שעליי לזכור שגם אני נפגעת, גם אני צריכה רגע לווסת את תגובותיי ולזכור שלא תמיד הסיטואציה קורית באשמתי

# data[].attributes.body
הכלה -

להכיל- להבין, לקבל, להציב גבולות.

כדי להכיל אני צריכה להסתכל אל התלמיד בעיניים טובות ומבינות.

מיכל טוב זהו מיכל שיש בו גבולות הנותנים את הביטחון וכולנו צריכים שיכילו אותנו.

חשוב לדאוג גם להכלה של צוותי החינוך ולשם כך צריך לדאוג למעגלי החזקה ותמיכה

חמלה עצמית- גורם מסייע לויסות רגשי.

היכולת שלי להבין מה אני צריכה, לסלוח לעצמי, לאפשר לעצמי מה שאני צריכה.

פחות מחשבות שליליות על עצמי.

ה

ח

חמלה

חמל

צריך לד

ח

# data[].attributes.body
לעיתים קשה בסיטואציה שיש בה תוקפנות להתיות במצב של חמלה עצמית. יש ביקרות עצמית מאוד קשה, אולי ההתנהגות שלי גרמה לזה. אולי אני לא יודעת איך להגיב. אני לא בסדר. וחמלה עצמית במצב כזה יכולה לסייע להיות ברוגע ולהגיב בצורה טובה בלי מעורבות רגשית עזה.

# data[].attributes.body
להבין מה אני צריכה כעת ?

לסלוח לעצמי על טעויות.

להבין שאנו בני אדם להפסיק לשפוט ולבקר את עצמינו.

# data[].attributes.body
כתוספת לצורך בזמן ליצירת אינגרציה עם הצוות שהעליתי אוסיף שזמן זה יתרום גם לויסות הרגשי.

# data[].attributes.body
להבין שמותר לטעות, אנחנו בני אדם ותמיד אפשר ללמוד עוד כדי להתקדם ולהצליח.

אנחנו לא יודעים הכל ואפשר וחשוב מאוד לברר ולהעמיק בכל מיני נושאים.

# data[].attributes.body
במהלך יום העבודה חשוב לתת לעצמנו הפסקות, לנשום, לדבר עם הקולגה לשתות ולאכול כדי שנתפקד כשאנו מווסתים רגשית זה נכון לנו ולתלמידים כי שאנו לא מווסתים זה משפיע על התלמידים. מסכימה עם האמירה שעלינו כדמויות חינוכיות להכיל משמע להבין אך לא בהכרח להסכים ותוך הצבת גבולות.

# data[].attributes.body
אני בתור מורה ,צריכה להבין ולהכיל כל סיטואצייה. כל מקרה שאני עוברת עם תלמידים הוא אתגר בשבילי, צריכה להירגע, להגיע מווסתת ולהגיב כראוי.

התלמיד הוא עולם ומלואו , אני צריכה להבין סיבת התנהגותיו ולהגיב בחמלה ואחריות . וגם חמלה עצמית כמובן.