# data[].attributes.body
I rollespillet har vi forsøgt at vise, at Solvej har en stærk tro på sin egen mestringsevne, og det kan vi forklare nærmere ved at se på elementerne hendes ”Oplevelse Af Sammenhæng”.

Solvej begriber sin nye livssituation ved at se det som Guds vilje, og ser et klart lys for enden af tunnelen..

Og for Solvej er situationen meningsfuld, fordi Gud vil lære hende noget: at hun ikke kun pga. den midlertidige funktionsnedsættelse, men også fremadrettet skal gå fra at være den måske lige lovligt selvopofrende husmor til at tage den mere med ro.

Og det er lidt vanskeligt, fordi det har stor værdi for Solvej at være der for andre. Men hun kan godt håndtere det, fordi hun oplever sig selv som givende på en ny måde, idet hun nu har bedre chance for at være nærværende overfor sine børnebørn og oldebørn.

# data[].attributes.body
De fem faser er forløbet fra start til slut, dvs. fra visitator vurderer, at borgerens funktionsevnetilstand kan forbedres gennem et rehabiliteringsforløb til forløbet afsluttes. Herimellem sker en udredning, hvor der etableres et tværfagligt team af relevante sundhedspersoner. Med borgeren i centrum og sammen med pårørende klarlægger vi borgers motivation, behov, mestring og livskvalitet. Vi sætter Specifikke, Målbare, Attraktive eller Acceptable, Realistiske og Tidsbegrænsede mål og delmål for de SMARTE indsatser, som vi løbende følger op på.

Som SOSU’ere har vi en vigtig rolle som tovholdere i et sådant rehabiliteringsforløb, fordi vi har den daglige kontakt. Som vi har set i vores rollespil, understøtter vi fx fysioterapeutens genoptræningsplan, følger op på behovet for hjælpemidler, og vi er de nærmeste til at observere og dokumentere ADL-udfordringer og fremskridt.

# data[].attributes.headline
Forskellen på Rehabiliterende tilgang & Rehabiliterende forløb

# data[].attributes.subject
Forskellen på Rehabiliterende tilgang & Rehabiliterende forløb

# data[].attributes.body
Rehabiliterende tilgang er ;
Den rehabiliterende tilgang er et fælles perspektiv på tværs af de aktiviteter i sundhedsvæsnet. Det er en forudsætning for et vellykket rehabiliteringsforløb, at der er sammenhæng i indsatsen på tværs af sektorer og forvaltninger og faggrupper.

Rehabiliterende forløb er;
En målrettet og tidsbegrænset samarbejdsproces mellem en borger, pårørende og fagfolk. Formålet er, at borgeren, som har eller er i risiko for at få betydelige begrænsninger i sin fysiske, psykiske og eller sociale funktionsevne, opnår et selvstændigt og meningsfuldt liv der sikre at borgeren bliver så uafhængig og selvstændig som muligt.

Det vil sige at forskellen er;
Tilgang er administrativt og med udgangspunkt i at borgeren kan optimere sin funktionsevne. Hvor forløb er der hvor borgeren bl.a sammen med pårørende og fagpersonale inddrages fysisk i et tidsbestemt og målrettet samarbejde.

Vi ser/høre om den rehabiliterende tilgang der hvor, sosu og eleven skal ind til Solvej på deres opfølgende besøg.
Forløbet ser vi tydeligt under rollespillet og der hvor Solvej skal rejse sig op fra kørestolen, hun rejser sig selv, fordi hun kan.

# data[].attributes.headline
Mestring / Oplevelse Af Sammenhæng (OAS)

# data[].attributes.subject
Mestring / Oplevelse Af Sammenhæng (OAS)

# data[].attributes.attachment_link.title
Mestring - oplevelse af sammenhæng FLTV (1)

# data[].attributes.body
1. Borgerens aktive deltagelse i forløbet
Det er her et meget centralt element i rehabiliteringsforløbet at borgeren er involveret og medbestemmende i forløbet og deltager aktivt med samarbejdspartnerne, for at det skal blive en succes. Borgerens motivation afhænger både at borgerens eget ønske om at indgå i forløbet, sammen med den støtte og hjælp som samarbejdspartnerne kan give.
2. Individuel og fleksibel tilrettelæggelse med afsæt i borgernes behov
Det er vigtigt at kommunen har en bred vifte af rehabiliteringsindsatser at trække på i tilrettelæggelsen af rehabiliterings forløb. Alle borgere har nemlig meget forskellige behov og det er derfor vigtigt med en tværfaglig udredning der er relevant for hver enkelt borger og deres pårørende.
3. Helhedsorienteret tilgang i forhold til borgerens samlede livssituation
Fagpersonerne finder i samarbejde med borgeren frem til hvordan borgerens selvstændige hverdagsliv kan forbedres. Det kan være i forhold til at styrke netværket, ændre de fysiske rammer i boligen eller netværket. Det kan være ved at installere hjælpemidler eller at styrke de personlige mestringsstrategier. Det kan f.eks. være:

Træning i daglig aktiviteter som indkøb og rengøring

Deltage i foreningsliv eller etablere netværk

Træning af kroppens fysiske formåen

4. Målorienterede og tidsafgrænsede forløb
Sammen med borgeren bliver der igennem hele forløbet fastsat både mål og delmål, eftersom hele processen er tidsafgrænset. Dette er også med til at holde borgerens motivation oppe, samt tydeliggøre forventning til indsatsen og fremmer en målrettet indsats fra alle de involverede.
5. Tværfagligt og tværsektorielt samarbejde
For at være sikker på at nå i mål med borgerens målsætning, er det særligt vigtig at de forskellige enheder samarbejder om at koordinere rækkefølgen for at optimere borgerens funktionsevne.
6. Koordinerede forløb
Det er hensigtsmæssigt at der i hele rehabiliteringsforløbet er en tovholder, der sikre at indsatsen er hensigtsmæssig og effektiv og der skabes klarhed over hvem der har hvilke opgaver og kompetencer. Der skal her også tages hensyn til forhold i borgeren liv, samt dage hvor borgeren har færre kræfter.
7. Planlægning
Det kan være optimalt at lave en rehabiliteringsplan, der er tilgængelig for både fagpersoner, borger og eventuelt pårørende. Her er de forskellige aftalte mål/delmål synliggjort og der kan løbende justeres, dokumenteres og evalueres om hvordan det går med at opnå målene.
8. Videns basering og kvalitet
Metoder med størst effekt skal naturligvis hele tiden optimeres og benyttes og der skal hele tiden arbejdes udfra den bedste faglige og praktiske viden.

# data[].attributes.body
Denne model handler om at opsætte mål for en borger. Det er en del af en planlægningsfase der skal afhjælpe en bestemt problem, og for at afhjælpe problemet opsættes en plan ud fra denne model.

S: Det specifikke mål skal formuleres, for at vide hvad man gerne vil opnå.
M: Målet skal være målbart kræver at borger og personale kender det endelig mål og bakker op om det.
A: Målet skal være acceptabelt og muligt at opnå
R: Målet skal være realistisk og ikke sættes for højt, ligesom det skal give mening.
T: Det skal angives hvornår målet skal være opnået og hvornår der skal evalueres efter det tidsinterval der er besluttet.

SMART modellen i brug for borger:
Solvej er småt spisende og har i løbet af den sidst måned tabt sig 3 kg. I forhold til Solvejs helbredsmæssige tilstand vurderes det at det vil være hensigtsmæssigt at Solvej tager mindst 2 kg (S, for det specifikke mål) på igen. Det aftales derfor med Solvej og personalet omkring hende, at i løbet af de næste 30 dage (T, for tidsinterval) skal der arbejdes på sagen. Solvej vejes på dag eet (M, for at kende slutvægt) og Solvejs vægt noteres.
I samråd med Solvej har man aftalt at der tilbydes 3 hovedmåltider og 4 mellemmåltider igennem dagen og her kun Solvejs livretter. (A, acceptable mål)
Diætisten har vurderet at det er realistisk med 2 kg på en måned, så længe Solvej er med på den. (R, realistisk)
Igennem de næste 30 dage vurderes det om det går godt med Solvejs indtag af mad og det kan eventuelt justeres for at sikre at man opnår det opstillede mål.
Efter 30 dage vejes Solvej igen og dette er den sidste fase og kaldes evaluering.

# data[].attributes.body
Personer med nedsat funktionsevne skal af kommunalbestyrelsen i den kommune de bor i, tilbydes et korterevarende og tidsafgrænset rehabiliteringsforløb, hvis det vurderes at kunne forbedre personens funktionsevne og dermed nedsætte behovet for hjælp fra det offentlige.
Denne nye tilgang til serviceloven trådte i kraft 1. januar 2015

# data[].attributes.body
Serviceloven, af 1998, indeholder lovgivning omkring praktisk hjælp og personlig pleje, samt en beskrivelse af omsorgspligten. Formålet med loven er at tilbyde rådgivning og støtte, forebygge sociale problemer og yde en række almene serviceydelser, der kan have et forebyggende sigte, som at tilgodese behov. Det kan være fysisk eller psykisk funktionsevne eller særlige sociale problemer.
Kort sagt hjælp til personer der ikke kan tage vare på deres egne interesser.
Autoriserede sundhedspersoner, såsom sygeplejersker, læger, social- og sundhedsassistenter kan delegere til andre at udføre behandlingsmæssige opgaver og hvis denne behandling henhører under serviceloven, overtager ledelsen i kommunen ansvaret for opgaven, via en visitator.
Eftersom serviceloven er en rammelov, betyder det, at kommunen selv beslutter, på hvilken måde de udfylder rammerne, ifølge loven, altså hvor højt eller lavt serviceniveauet skal være. Kommunalbestyrelsen tager de politiske beslutninger i forhold til dette.