# data[].attributes.body
На тлі революційних перетворень поляки утворили політичну організацію - Центральна рада народова

Рада мала на меті довести, що Галичина населена переважно поляками, які виступають за відновлення Польської державності в кордонах 1772 р.

Центральну раду народову підтримав Руський собор - організація спольщеної української шляхти, яка не бажала відокремлення від польської верхівки

У відповідь на це українці створюють Головну Руську Раду - орган громадського самоврядування

# data[].attributes.headline
Адміністративний поділ

# data[].attributes.subject
Адміністративний поділ

# data[].attributes.body
До Австрійської імперії входили такі західноукраїнські землі:

1. східна Галичина (ввійшла після І поділу Речі Посполитої - 1772 р.)

2. південна Буковина (ввійшла у 1774 у результаті перемоги Австрійської імперії у турецько-австрійській війні)

3. До Австрійської імперії входила Східна Галичина та Буковина під назвою Королівство Галіції та Лодомерії (Володимирії)

4. Закарпаття входило до Братиславського намісництва Угорського королівства у складі Австрійської імперії

Австрійська імперія була "клаптиковою державою" у неї не було єдиної уніфікації системи

Землі, де жили українці, входили до різних адміністративний одиниць з певними відмінностями у житті

Коронний край - адміністративно-територіальна одиниця у Австрійські імперії

Коронний край поділявся на дисткрити та округи

На чолі Коронного краю стояв губернатор (призначав імператор)

Дистрикти та округи очолював війти

У селах владу мали мандати, отримані від війта, переважно мандат мали великі землевласники

# data[].attributes.attachment_caption
адміністративно-територіальний поділ

# data[].attributes.attachment_caption
українські землі у складі Австрійської імперії

# data[].attributes.body
Голова Григорій Яхимович

ГРР виступала за:

1. запровадження української мови у школах діловодство краю

2. забезпечення українцям обіймали адміністративні посади

3. всі чиновники українці маються знати українську мову

За ініціативи ГРР було запроваджено символіку галицьких українців: жовто-синій прапор і герб із зображенням лева

ГРР домоглась відокремлення східної Галичини від західної (польської) та перетворення її у окремий коронний край (національно-територіальна автономія)

1849 р. за їх ініціативи було скликано Руський собор, метою якого було  збереження тодішніх кордонів

У Львові засновано Галицько-Руську матицю - організацію з виданням дешевих підручників і книжок українською мовою - та Народний дім з українською бібліотекою та музеями

Повстання Л. Кобилиці спричинило негативне ставлення австрійського уряду до цих дій. Собор був скасований ради розпущені (польська і згодом українська)

# data[].attributes.headline
"Зоря Галицька" 1848 р.

# data[].attributes.subject
"Зоря Галицька" 1848 р.

# data[].attributes.body
1848 р. ГРР видала перший на Галичині український журнал "Зоря Галицька"

У першому випуску було опубліковано: "Ми, русини галицькі, належимо до великого руського народу, який розмовляє однією мовою..."

"велика Україна" і "великі українці" так називали західні українці наддніпрян

Це була перша в Галичині офіційна заява про те, що наддніпрянські та галицькі українці - одна нація

# data[].attributes.headline
Особливості українців західноукраїнських земель

# data[].attributes.subject
Особливості українців західноукраїнських земель

# data[].attributes.body
Австрійський уряд називав українці рутенами

Самі українці називали себе русинами (на цей момент русин = українець)

Населення Галичини та Закарпаття були греко-католики

Буковинці - православні

# data[].attributes.headline
Ставлення австрійського уряду до західноукр. земель

# data[].attributes.subject
Ставлення австрійського уряду до західноукр. земель

# data[].attributes.body
Західноукраїнські землі були у занедбаному стані, без розвитку економіки

На відміну від Російської імперії, Австрійська не прагнула робити ці території центральними для економіки

Австрійська імперія розглядала ці території як додаткові податки у казну та поповнення армії рекрутами

Габсбурги не мали історичних претензій до цих території, тому не впроваджували загальноімперську культурну політику (також зіграв фактор "клаптикової держави")

Утисків з боку австрійського уряду народів не було, але національні повстання не вітались

З часом австрійський уряд почав впроваджувати на своїх земля єдинозагальну мову - німецьку

# data[].attributes.headline
Політика австрійського уряду

# data[].attributes.subject
Політика австрійського уряду

# data[].attributes.body
східна Галичина

Більшість населення становила українці - бідні селяни

Проте поляки мали панівне становище великих землевласників і міської влади

Закарпаття

Більшість населення становили угорці

Відбувалось окатоличення та змадярщення меншин

Буковина

Більшість населення становили румуни

Зрумунізація меншин

Наслідок

1. На територіях західноукраїнських земель починаються селянські виступи проти утисків

2. Реформи Марії та Йосипа ІІ посилили виступи (селяни вважали, що це крок до розкріпачення селян)

# data[].attributes.headline
Селянські виступи

# data[].attributes.subject
Селянські виступи

# data[].attributes.body
Причини:

1. австрійський уряд не врегульовував поступову асиміляцію меншин панівними народами округів

2. за рахунок підтримки одного національного повстання уряд намагався придушувати інше національне повстання

3. уряд не розвивав приєднані території, промисловий перехід проводився повільно через низький попит найманої праці та домінування мануфактур

4. малоземелля/безземелля селян (що спричиняло голод)

скасування реформ Йосипа ІІ (обмеження панщини та гуманне поводження з кріпаками

Рухи

наслідком політики австрійського уряду стали масові селянські повстання (опришки, повстання Л. Кобилиці на Буковині 1843-1844 рр.)

"Холерні бунти" - повстання на Закарпатті селян 1830-х р., через карантинні обмеження (епідемія холери)

# data[].attributes.headline
Особливості відродження

# data[].attributes.subject
Особливості відродження

# data[].attributes.body
Західноукраїнські землі не мали такої історичної підпори для національного відродження як пам'ять про Гетьманщину

Через постійну асиміляторську політику Речі Посполитої на західноукраїнських землях не залишилось свідомого українського населення, яке змогло б активізувати національні процеси

Національне відродження проходило у кожному регіоні по-різному і в різний час

Духівництво виступило рушієм для національного відродження на західноукраїнських землях

Реформи Марії та Йосипа ІІ зняли польський тиск на українську церкви

Початок національного руху пов'язують із діяльністю греко-католицького духівництва

# data[].attributes.headline
Руська трійця

# data[].attributes.subject
Руська трійця

# data[].attributes.body
1833-1837 рр., діяльність "Руської трійці"

Представники: Маркіян Шашкевич, Іван Вагилевич, Ян Головацький

Натхненник: М. Шашкевич

Діяльність Руської трійці перепадає на період національного відродження, який переходить від фольклорно-етнічного етапу до культурно-літературного

Мета: перетворити українську мову на мову науки, літератури і вищої школи, пробудити національну свідомість галичан за допомогою просвітництва

М. Шашкевич підготував першу українську "Читанку" (1836) - підручник для школярів

# data[].attributes.headline
"Русалка Дністрова"

# data[].attributes.subject
"Русалка Дністрова"

# data[].attributes.body
"Русалка Дністрова" була андрукована у Будапешту 1837 р.

Це було перше видання на західно-українських землях книжки українською мовою

Альманах мав велику популярність, австрійський уряд заборонив видання та знищив альманах

# data[].attributes.headline
Весна народів 1848 рр

# data[].attributes.subject
Весна народів 1848 рр

# data[].attributes.body
"Весна народів" - революційні події у Європі 1848-1849 рр., започатковані Лютневою революцією і Франції 1848 р. Це визвольні рухи багатьох поневолених народів Східної та Центральної Європи, боротьба цих народів за національну свободу

15 березня 1848 р. австрійський цісар Фердинант проголосив конституцію, що надавав свооду слова, друку, зборів та передбачала скликання парламентк - рейхстагу

У березні-квітні 1848 р. була скасована панщина (кріпацтво) на Закарпатті та Галичині (на Буковині - у серпні), земля, яку обробляли селяни переходила у їх власність (за відшкодування)

# data[].attributes.body
1848 р., Австрію було проголошено конституційною монархією (імператор + парламент, гарантувались право вибору та свободи)

Народам гарантовано непорушність їхніх національних мов

1848 р. у Австрійській імперії було скасовано панщину, всі селяни були вільні

# data[].attributes.headline
Початок руху

# data[].attributes.subject
Початок руху

# data[].attributes.body
У Галичині та Закарпатті рух почався наприкінці XVIII -  І пол. ХІХ cт

У Буковині - ІІ пол. ХІХ ст.

На 1848-1849 р. рух випереджав Наддніпрянщину, причина:

1. не було культурних і мовних утисків як у Російській імперії

Закарпаття

Рушійна сила:

Будителі - громадські та політичні діячі періоду нац.-культурного відродження, котрі боролись проти освіченого абсолютизму Габсбургів та національного гніту, за пробудження національної свідомості, збереження і розвиток рідної мови

Олександр Духнович, І. Базилович - представники національного руху

Будителі започаткували 300 шкіл, де викладали русинської мовою

І. Базилевич вивів та довів 3 гілки східних слов'ян: українську, білоруську та російську

Східна Галичина

Рушійна сила: освічене греко-католицьке духівництво

1816 р. І. Могильницький та М. Левицький у Перемишлі створюють "Товариство галицьких греко-католицьких священників"

Мета: поширити освіту серед галицького селянства

Діяльність спрямована на видання книг русинською мовою та заснування народних шкіл для бідних селян

# data[].attributes.headline
Значення ГРР

# data[].attributes.subject
Значення ГРР

# data[].attributes.body
Виникнення ГРР стало переломний моментом розвитку українського національного руху на західно українських землях

Уперше українці створили власний орган громадського самоврядування, який висунув політичну програму

На Слов'янському з'їзду у Празі галицькі русини домоглися визнання їх представниками українського народу

# data[].attributes.body
1816 р. - створення освітнього товариства галицьких греко-католицьких священиків

1833-1837 рр. - діяльність "Руської трійці"

1848 р. - скасування панщини на Галичині; створення Головної руської ради; видання першої українськомовної газети "Зоря Галицька"

# data[].attributes.headline
Маркіян Шашкевич

# data[].attributes.subject
Маркіян Шашкевич

# data[].attributes.body
Зачинатель нової української літератури в Галичині, релігійний та культурно-громадський діяч

Народився у с. Підлисся в родині священика. Був вільним слухачем у Львівському університету, закінчив Львівську семінарію

У студентські роки був організатором і лідером «Руської трійці» (1833), співавтор альманаху «Русалка Дністровая» (1837), один із перших переклав «Слова про похід Ігорів».

Через бідність і туберкульоз помер рано у 32 роки. Для галицької історії особистість Маркіяна Шашкевича значуща так само, як Тараса Шевченка для Наддніпрянщини

# data[].attributes.headline
Яків Головацький

# data[].attributes.subject
Яків Головацький

# data[].attributes.body
Народився у с. Чеплі на Львівщині у селі священника. Під час навчання у Львівському університету став співзасноваником "Руської трійці". Завдяки йому у Будапешті видрукували "Русалку Дністрову"

Під час революції 1848 року очолив новостворену кафедру української мови Львівського університету, був учасником Собору руських вчених

У 46 років став ректором у Львівському університеті. Але свої українські переконання зрадив, уважаючи українців частиною російського народу, переїхав до Російської імперії та став москофілом 🤡

# data[].attributes.headline
Іван Вагилевич

# data[].attributes.subject
Іван Вагилевич

# data[].attributes.body
Народився на Станіславівщині (Івано-Франківщина). Студентом Львівської семінарії брав участь у польських підпільних організаціях

У 1830-х став членом "Руської трійці". Через свою діяльність його висвятили священником аж через 7 років після того, як він закінчив семінарію

У 1848 р. під час революцію покинув діяльність священника та переїхав до Львова

Зайняв пропольські позиції і перешов у лютеранство, але через це втратив підкримку покровителів-католиців. За 4 роки до смерті став міським архіваріусом Львова

# data[].attributes.headline
Іван Могильницький

# data[].attributes.subject
Іван Могильницький

# data[].attributes.body
Український освіній і церковний діяч, один із просвітників наіонального відродження в Галичині

Закінчив Львівську семінарію та Віденський університет, відкрив першу у своєму окрузі народну школу

1816 р. заснував першу на західноукраїнських землях культурно-освітню громадську організацію "Товариство галицьких греко-католицьких священників для поширення письма, просвіти і культури серед вірних на основі християнської релігії"

Автор підручників: "Буквар славено-руського язика", "Катахізис", "Граматика язика словено-руського". Він перший серед західноукраїнських мовознавців обґрунтував положення про самостійність і самобутність української мови

# data[].attributes.headline
Олександр Духнович

# data[].attributes.subject
Олександр Духнович

# data[].attributes.body
Громадський діяч, "будитель" на Закарпатті у ХІХ ст.

Народився у сім'ї греко-католицького священника в с. Тополі (нинішня Словаччина)

Обійняв посаду каноніка у Пряшеві та розгорнув свою педагогічну та літературну діяльність. Духнович збирав український фолклор і предмети побуту для музею, писав і видавав шкільні підручники, створив літературне товариство закарпатських русинів

# data[].attributes.headline
Лук'ян Кобилиця

# data[].attributes.subject
Лук'ян Кобилиця

# data[].attributes.body
Ватажок народних повстань на Буковині, депутат австрійського парламенту. Народився у сім'ї селянина-кріпака

У 27 років селяни обрали його уповноваженим, якому доручалося відстоювати громадські інтереси

Побачивши бездіяльність звернень до владних органів він у 1843-1844 рр. очолив селянські виступи 22 громад, які відмовлялися відробляти панщину, самочинно переобирали сільську старшину, висунули вимоги відкриття українських шкіл, вільного користування лісами і пасовиськами, надання їм статусу державних селян

Повстання було придушено, а Кобилицю ув'язнено. Під час революції 1848-49 рр. селяни Буковини обрали його депутатом парламенту, де Кобилиця виступив за надання політичної автономії Буковини і передання її до Галичини, скасування кріпацтва і передачу землі селянами без викупу

Підбурював селян до повстання у 1848 році у Вижиці, через це був ув'язненний та висланий до міста Гура-Гумора, де селянський ватажок і помер