# data[].attributes.body
Els pops tenen una habilitat única per canviar de color i textura de la seva pell per camuflar-se i protegir-se dels depredadors. Aquesta habilitat es deu a les cèl·lules especialitzades en la seva pell anomenades cromatòfors, que són òrgans petits que amb capes de pigments que s’estiren fent que entri més menys llum. Els pops tenen tres capes una de color groc, l’altre vermella i l’última marro, això fa que es puguin crear diferents tipus de tons. Els pops també tenen els iridòfors i leucòfors en la seva pell que ajuden a alterar els colors que produeixen.

# data[].attributes.body
Una interessant curiositat científica és que l'espai no està completament buit, com es creia anteriorment. Tot i que l'espai entre galàxies és extremadament tènue, és ple de gas i partícules subatòmiques. De fet, els àtoms, que són la base de tota la matèria, són majoritàriament espai buit, amb els electrons que orbiten al voltant del nucli ocupant una quantitat molt petita d'espai en comparació amb la mida total de l'àtom. Aquesta curiositat ens recorda que la realitat és sovint més complexa i sorprenent del que sembla a primera vista

# data[].attributes.headline
La FDA dels EUA alerta que diversos col·liris poden provocar infeccions als ulls

# data[].attributes.subject
La FDA dels EUA alerta que diversos col·liris poden provocar infeccions als ulls

# data[].attributes.body
L'Agència del Medicament dels EUA ha escrit una alerta sobre col·liris que podrien causar infeccions oculars a causa de condicions insalubres en les fàbriques. La FDA ha identificat 26 productes afectats, incloent-hi gotes i gels de marques com CVS Health, Leader, Rite Aid i Target. S'ha sol·licitat la retirada d'aquests productes perquè les proves bacterianes van donar positiu. Tot i que no s'han confirmat clients afectats, es recomana no utilitzar productes afectats. Les empreses ja han tret els productes

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El organismo ha detectado en algunas plantas de fabricación "condiciones insalubres" que afectan a la esterilidad de algunos productos de varias marcas

Los funcionarios federales de salud de la Administración de Alimentos y Medicamentos (FDA) han lanzado una alerta en relación a varias marcas de colirios cuyo uso puede provocar infecciones oculares que puede desembocar en pérdida parcial de la visión o ceguera.

Hay 26 productos afectados, incluidos gotas y geles para los ojos, de las siguientes marcas: CVS Health, Leader (Cardinal Health), Rugby (Cardinal Health), Rite Aid, Target up&up y Velocity Pharma.

La Agencia ha solicitado a estas marcas que retire de los establecimientos todos los lotes de estos productos ya que ha detectado "condiciones insalubres" que afectan al proceso de producción de estos artículos, que deben ser siempre estériles. LA FDA ha informado que las pruebas bacterianas han dado positivo en áreas críticas de producción de medicamentos en varias plantas.

Aunque todavía no hay ningún caso confirmado de lesiones producidas por el uso de estos productos adulterados, la Agencia recomienda devolver todos aquellos que formen parte de estos lotes 'dañados'.

CVS, Rite Aid y Target están retirando los productos de sus tiendas y páginas web. Por su parte, los productos de las marcas Leader, Rugby y Velocity aún pueden estar disponibles en tiendas y on-line y no deben comprarse, han alertado los reguladores federales.

# data[].attributes.attachment_link.title
La Agencia del Medicamento de EEUU alerta que varios colirios pueden provocar infecciones en los ojos

# data[].attributes.attachment_link.description
Los funcionarios federales de salud de la Administración de Alimentos y Medicamentos (FDA) han lanzado una alerta en relación a varias marcas de colirios cuyo uso puede provocar...

# data[].attributes.headline
L'origen de la humanitat es trasllada al sud d'Àfrica fa 200.000 anys.

# data[].attributes.subject
L'origen de la humanitat es trasllada al sud d'Àfrica fa 200.000 anys.

# data[].attributes.body
L'origen de la humanitat es desplaça al sud d'Àfrica, situant-se fa 200.000 anys al que ara és el nord de Botswana, segons una recent investigació basada en l'ADN. La regió, actualment àrida, albergava en el passat un complex sistema de llacs que va propiciar el desenvolupament d'un ecosistema fèrtil. Aquest descobriment aporta nova llum als primers moments de l'evolució humana, revelant la importància d'aquesta regió en la història de la nostra espècie.

Enllaç: https://www.nationalgeographic.com.es/ciencia/10-articulos-ciencia-mas-visitados-2021_17672

# data[].attributes.headline
Sabies que els gossos poden detectar el càncer de còlon amb molta precisió?

# data[].attributes.subject
Sabies que els gossos poden detectar el càncer de còlon amb molta precisió?

# data[].attributes.body
Gràcies a l'estudi fet per investigadors anglesos el 2011 es va poder demostrar que hi ha gossos que amb ensinistrament poden detectar el càncer de còlon dels humans, amb un 95% i 98% de precisió. Aquest estudi va servir per tenir les bases per desenvolupar xips amb sensors i no per utilitzar-lo com a mètode habitual perquè els científics creuen que seria molt car poder disposar de temps i recursos per ensinistrar els gossos que farien falta per fer deteccions a tota la població. Clica l'enllaç per saber-ne més

# data[].attributes.body
Un grup d'investigadors del Regne Unit aconsegueix desenvolupar una cèl·lula de llevat amb més de la meitat del seu genoma creat artificialment en un laboratori. Això representa un gran avans per a la ciència, ja que aquesta cèl·lula és capaç de multiplicar-se com les naturals. Aquest és conegut com a "Sc2.0" i ha vist la llum despre de 15 anys de treball. Els països que van participar són "Regne unit, EUA, xina, Singapur, Regne Unit, França i Austràlia

# data[].attributes.headline
Investigacions científiques al fons marí

# data[].attributes.subject
Investigacions científiques al fons marí

# data[].attributes.body
A Tossa de Mar, un centre de busseig està col·laborant amb científics per intentar descobrir més coses sobre la vida submarina. Els bussejadors i submarinistes que formen part del projecte es dediquen a documentar el que veuen amb anotacions i fotografies cada cop que s’endinsen al mar. Gràcies al centre, es va descobrir una espècie invasora d’alga que no s’havia trobat mai a les costes catalanes. També estan investigant els efectes del canvi climàtic al fons marí. Això també demostra que tothom, d’alguna manera o altra, pot contribuir als beneficis de la ciència.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Meritxell Alorda té una llarga experiència fent immersió a la Costa Brava. Com a directora del centre de busseig SuperDive de Tossa de Mar, a més, ha iniciat centenars de persones en el submarinisme. Però des que es va incorporar al projecte Observadors del Mar, fa sis anys, mira el fons submarí d'una altra manera:

"Ja no és només gaudir del busseig com a tal, sinó també pensar que els meus ulls serviran per ajudar la comunitat científica, que podrà disposar d'aquestes dades i utilitzar-les."

La Meri, com la coneix tothom en el món del submarinisme, forma part d'aquesta plataforma de ciència ciutadana que també inclou altres col·lectius estretament vinculats al mar, com els pescadors.

Mostres per a l'anàlisi científica

Com la resta d'instructors del seu centre, cada vegada que es posa a l'aigua documenta tot el que observa amb anotacions i fotografies, i ho incorpora a la base de dades del projecte.

En el seu cas, en els darrers anys ha notat sobretot l'increment de la temperatura de l'aigua i l'augment d'algues filamentoses, una plaga que està colonitzant i amenaçant el fons marí de la Costa Brava.

El treball d'Observadors del Mar permet incrementar enormement la documentació sobre els canvis que es produeixen a la flora i la fauna marines.

"La ciència ciutadana augmenta la nostra capacitat d'observació perquè els nostres mitjans són limitats i perquè no podem arribar a tot arreu ni tota l'estona. Amb això multipliquem els ulls que tenim a dins el mar", confirma l'investigador del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC) Joaquim Garrabou.

Algues filamentoses recobrint una gorgònia a Blanes (ACN/Cedida Martí Vilanova)

Posa com a exemple els més de 170 censos de les poblacions de coralls i gorgònies que s'han pogut fer en les darreres setmanes gràcies a la col·laboració de diversos voluntaris i centres d'immersió.

Algues invasores

El projecte Observadors del Mar va néixer a Catalunya l'any 2012 i ja s'ha estès arreu del litoral espanyol a través de la Fundació Biodiversitat del Ministeri per a la Transició Ecològica.

Les observacions que els voluntaris pengen a la base de dades del projecte s'han de validar després pels científics, com els del Centre d'Estudis Avançats de Blanes.

La investigadora Maria Garcia s'encarrega de coordinar aquestes validacions. En cas que alguna de les observacions que es pengen a la plataforma li cridi l'atenció, es fa primer un contacte amb la persona que ha fet la fotografia per assegurar que la informació és correcta.

És el cas de l'aparició d'una alga invasora, l'"Asparagopsis taxiformis", que un submarinista va fotografiar per primera vegada a la platja del Fòrum de Barcelona. Es tracta d'una espècie invasora que no s'havia documentat mai al litoral català, però que s'assembla a una d'autòctona. "És una espècie d'aigües més calentes", com diu la investigadora

"Vam parlar directament amb l'observador, li vam preguntar on ho havia trobat exactament i després els equips científics hi vam anar per verificar-ho i veure l'abast de la invasió", explica Maria Garcia. Efectivament, es tractava de la primera cita d'aquesta alga forana.

Les dades proporcionades pels "observadors del mar" també han permès detectar que les gorgònies de les illes Medes s'han començat a reproduir un mes abans del previst.

Un desert submarí a Blanes (ACN/Cedida Jordi Boada)

També permet documentar altres efectes del canvi climàtic, com el moviment d'espècies per l'escalfament de l'aigua o la proliferació de deserts marins. En aquest cas, la sobrepesca és un altre dels motius que estan fent desaparèixer la flora en zones on ja només queden roques pelades.

En un context de canvis accelerats per l'emergència climàtica, el suport d'aquests voluntaris permet documentar molt millor aquest impacte i contribuir a conscienciar la ciutadania.

# data[].attributes.attachment_link.title
Els "observadors del mar", ciència ciutadana per investigar el canvi climàtic

# data[].attributes.attachment_link.description
Amb aquest projecte, ideat a Catalunya, els bussejadors recullen imatges i informació que després validen els científics

# data[].attributes.headline
Creen una intel·ligència artificial que supera a ChatGPT aprenent ella sola.

# data[].attributes.subject
Creen una intel·ligència artificial que supera a ChatGPT aprenent ella sola.

# data[].attributes.body
Dos investigadors un de Nova York i un de Barcelona han creat una IA capaç d’aprendre sola i amb millor capacitat a l’hora d’expressar que ChatGPT. Segons els creadors té les mateixes capacitats i necessita el mateix temps que un ser humà per aprendre i com els humans pot arribar a equivocar-se. Un dels creadors diu que aprèn com els nens petits que un cop ja sap que significa “saltar” i “ràpid” sabrà que és “saltar ràpid”.

La intel·ligència artificial ara ha cobrat pràcticament vida pròpia té les mateixes capacitats d’aprendre que un humà i les mateixes capacitats de pensar.

# data[].attributes.body
Les femelles de ximpanzé al Parc Nacional de Kibale, Uganda, han estat descobertes experimentant la menopausa, un fenomen prèviament observat només en humans i balenes. Un equip de científics que va estudiar aquesta comunitat entre el 1995 i el 2016 va trobar signes que les femelles sobreviuen molts anys després de perdre la fertilitat. A diferència de la majoria dels mamífers, aquestes ximpanzés viuen considerablement després dels 50 anys sense reproducció. Aquesta troballa desafia teories anteriors i planteja interrogants sobre l'evolució de la menopausa a la natura.

# data[].attributes.body
Els científics van aconseguir reviure a dos cucs que estaven congelats fa milers d'anys en Sibèria, després d'analitzar-los detingudament, tres estudis d'Alemanya van acordar que els cucs són una nova espècie. Els estudis van acordar que els cucs estaven lleugerament deshidratats abans de congelar-se, cosa que va ajudar al fet que el metabolisme es congelés. És possiblement el primer pas per arribar a poder reviure humans?, no ho sabrem fins noves investigacions.

# data[].attributes.headline
Troben un rinoceront llanut en perfecte estat de conservació

# data[].attributes.subject
Troben un rinoceront llanut en perfecte estat de conservació

# data[].attributes.body
L'exemplar, possiblement un dels rinoceronts més antics mai trobats, va viure a l'actual regió de Yakutia, a Sibèria fa uns 20.000 anys, i es creu que va morir ofegat als 3 o 4 anys.

El cadàver de l'espècimen trobat a Sibèria conservava intactes algunes parts del cos, com les peülla, una de les banyes, el pelatge o els intestins. Aquests animals poblaven part del continent europeu i el nord d'Àsia durant el Plistocè, i es van extingir fa uns 14.000 anys, a finals de la darrera glaciació.

Clica a l'enllaç per saber més.

# data[].attributes.body
L'experimentació animal és l'ús d'animals en ambients controlats per realitzar estudis científics, i es fa servir des de fa segles per permetre l'avenç de la medicina. Actualment, la comunitat científica utilitza grans quantitats d'animals per a recerca. De fet, s'estima que el 2012 es van utilitzar a tot el món uns 118 milions de vertebrats. I davant d'aquesta situació, molts es pregunten per què s'utilitzen animals al laboratori i si cal.

# data[].attributes.body
El cervell és l’òrgan que interpreta els senyals de dolor provinents d’altres parts del cos, però no té la capacitat de generar la sensació de dolor per si mateix.

Quan es fa una cirurgia cerebral, s'utilitza anestèsia per adormir les àrees que podrien experimentar dolor durant el procediment. Aquesta anestèsia s’aplica per evitar que el pacient senti dolor durant la intervenció al cuir cabellut i a les capes externes del crani. Com que el cervell en si no té receptors de dolor, el pacient no experimenta sensacions doloroses directament relacionades amb la manipulació del cervell durant la cirurgia.

# data[].attributes.body
Els volcans ens atrauen a causa de la imatge “bonica” que fan quan entren en erupció. Els volcans constitueixen la manifestació més visible de l'alliberament d'energia del nostre planeta. També, continuem sabent poc sobre com es formen els volcans, sobre el perquè de la seva existència, sobre els perills que comporten… Explicar com s'originen i com funcionen els volcans no és una tasca senzilla. A part, encara que ens atreguin molt, són molt destructius.

# data[].attributes.body
Gràcies a l’estudi fet un equip de recerca liderat pel Centre d'Astrobiologia (CAB) amb el medi de l’observació del telescopi James Webb., han descobert la galàxia més llunyana que han trobat fins ara a la que hi han anomenat ceers-2112. Aquesta, es va formar fa 11.700 anys aproximadament quan l’univers només tenia 2100 anys el 15% de la seva edat actual.

https://www.nova galaxia.html

# data[].attributes.body
En la dècada dels seixanta, en l’era de la guerra, un grup de científics i metges va decidir recollir les dents de llet, preocupats per l’efecte d’armes nuclears. Es va descobrir que els nens nascuts en St. Louis tenien en el 1963 tenien 50 vegades més d’estronci 90 (un isòtop radioactiu que es troba en reactors nuclears i en la pluja àcida) que els nascuts en el 1950. Això va ser, ja que la pluja àcida va contaminar el camp, i a través de la llet de vaca, va arribar als nens.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La recogida de dientes de leche en la era de la Guerra Fría, recopilados durante un estudio histórico de la década de 1960 sobre la exposición a la lluvia radiactiva, fue un precedente para un grupo de científicos de la Universidad de San Luis y de la Facultad de Medicina Dental de la Universidad de Washington, que trabajaban en coordinación con el Comité de Información Nuclear de los Ciudadanos del Gran St. Louis.

El Baby Tooth Survey en St. Louis había realizado pruebas de exposición al estroncio 90, un isótopo radiactivo que se encuentra tanto en los reactores nucleares como en la lluvia radiactiva de las bombas atómicas, pero no incluía ningún seguimiento para ver cómo la exposición podría haber afectado a la salud de las personas, según la Escuela de Salud Pública Global UNC Gillings.

El famoso estudio, impulsado por un grupo de científicos y médicos preocupados por los efectos de las pruebas de armas nucleares, convenció a los padres para que donaran los dientes de leche de sus hijos.

Hacia los huesos a través de la leche

Se descubrió que los dientes de los niños nacidos en St. Louis en 1963 tenían 50 veces más niveles de estroncio 90 que los de los niños nacidos en 1950, lo que se corresponde con el aumento de las pruebas atmosféricas de armas nucleares.

La lluvia radioactiva de las pruebas de bombas en Nevada soplaba hacia el este, hacia St. Louis, aterrizando en los pastos a través de las precipitaciones y abriéndose camino, a través de la leche, hacia los huesos y los dientes de los niños.

Estos descubrimientos fueron compartidos con el presidente John F. Kennedy y el Senado de Estados Unidos, lo que llevó a la firma del Tratado de Prohibición Parcial de Pruebas en 1963.

¿Por qué utilizaron dientes de leche?

El análisis Baby Tooth Survey usó dientes de leche para observar la cantidad de estroncio-90 que contenían. ¿Por qué los científicos utilizaron los dientes de leche como parte de su estudio, en lugar de buscar otra forma de analizar este isótopo?

Uno de los motivos fue que el isótopo era especialmente dañino para los bebés y los niños pequeños. Además, estos pertenecían a uno de los grupos que iban a verse más afectados por esta radiación.

En la década de los 50, la científica y pacifista Kathleen Lonsdale publicó en su libro "¿Es posible la paz?", que se conocía que el estroncio-90 se absorbía fácilmente en los niños y podía provocar tumores óseos.

La recogida de dientes de leche en la era de la Guerra Fría, recopilados durante un estudio histórico de la década de 1960 sobre la exposición a la lluvia radiactiva, fue un precedente para un grupo de científicos de la Universidad de San Luis y de la Facultad de Medicina Dental de la Universidad de Washington, que trabajaban en coordinación con el Comité de Información Nuclear de los Ciudadanos del Gran St. Louis.

# data[].attributes.attachment_link.title
Este grupo de científicos recolectó dientes de leche radiactivos durante la Guerra Fría

# data[].attributes.attachment_link.description
Los investigadores querían comprobar los efectos de la lluvia radiactiva en los seres humanos. Para ello, recogieron piezas dentales de niños para ver la cantidad de material radiactivo que contenían

# data[].attributes.headline
Els ximpanzés, com els humans, utilitzen terrenys elevats com a tàctica de guerra per vigilar els seus enemics

# data[].attributes.subject
Els ximpanzés, com els humans, utilitzen terrenys elevats com a tàctica de guerra per vigilar els seus enemics

# data[].attributes.body
Un estudi que han fet científics que parla del fet que el ximpanzés tenen una tàctica per atacar que els humans també l’utilitzen que es que busquen llocs elevats per exemple  busquen turons elevats que són fronteres de un territori de un altre grup rival que serveix per reunir informació de com atacar aquell grup, també parla del fet que els ximpanzés fan grups per a vigilar el seu territori de possibles atacs de un altre grup enemics.

# data[].attributes.headline
Descobreixen com recuperar la mobilitat tenint Parkinson

# data[].attributes.subject
Descobreixen com recuperar la mobilitat tenint Parkinson

# data[].attributes.body
Les persones que pateixen Parkinson poden recuperar la mobilitat completa, sense dificultats, gràcies a implants neuronals. L’implant neuronal consisteix en un camp d’elèctrodes que es col·loquen a la medul·la espinal i amb un generador d’impulsos elèctrics, ubicat sota la pell, s’estimula la medul·la espinal per activar els músculs de les cames. El descobriment s’ha realitzar a Suïssa, a l’Hospital Universitari de Lausana.

# data[].attributes.headline
El telescopi Euclid il·lumina l'univers fosc. Estudis sobre l'envelliment del cervell i llenguatge.

# data[].attributes.subject
El telescopi Euclid il·lumina l'univers fosc. Estudis sobre l'envelliment del cervell i llenguatge.

# data[].attributes.body
El telescopi Euclid il·lumina l'univers fosc. Estudis sobre l'envelliment del cervell i llenguatge.

La missió Euclid, llançada el passat 1 de juliol per l'Agència Espacial Europea, està elaborant un  mapa tridimensional de l'univers per a estudiar la naturalesa dels grans i desconeguts component de l'univers: la matèria fosca i l'energia fosca. La seva nitidesa i colorit impressionants que donen fe del potencial d'Eucli per a revolucionar el coneixement en cosmologia i, de pas, en astronomia. Mai abans un telescopi havia estat capaç de crear imatges astronòmiques tan nítides en una porció tan gran del cel, i mirant tan lluny en l'univers distant.

# data[].attributes.headline
Científics de Harvard i Oxford creen una intel·ligència artificial capaç de predir l'evolució dels virus. 

# data[].attributes.subject
Científics de Harvard i Oxford creen una intel·ligència artificial capaç de predir l'evolució dels virus. 

# data[].attributes.body
La Covid tenia una mutació diferent cada setmana, però, i si hi hagués una manera de predir totes les variants que existiran? Aquí és on entra EVEscape, una IA creada per científics de Harvard i Oxford. Aquesta prové d’una IA creada anteriorment: EVE, “evolutionary model of variant effect”, que podia predir els efectes de mutacions genètiques en malalties humanes.

Els científics han provat EVEscape amb la informació que hi havia sobre el SARS-CoV-2 en un principi (febrer 2020), i la IA ha sigut capaç de predir exitosament les mutacions que han ocorregut durant els anys.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
New AI tool called EVEscape uses evolutionary and biological information to predict how a virus could change to escape the immune system.

The tool successfully predicted the most concerning new variants that occurred during the COVID-19 pandemic.

Researchers say the tool can help inform the development of vaccines and therapies for SARS-CoV-2 and other rapidly mutating viruses.

The COVID-19 pandemic seemed like a never-ending parade of SARS-CoV-2 variants, each equipped with new ways to evade the immune system, leaving the world bracing for what would come next.

But what if there were a way to make predictions about new viral variants before they actually emerge?

A new artificial intelligence tool named , developed by researchers at Harvard Medical School and the University of Oxford, can do just that.

The tool has two elements: A model of evolutionary sequences that predicts changes that can occur to a virus, and detailed biological and structural information about the virus. Together, they allow EVEscape to make predictions about the variants most likely to occur as the virus evolves.

In a study , the researchers show that had it been deployed at the start of the COVID-19 pandemic, EVEscape would have predicted the most frequent mutations and identified the most concerning variants for SARS-CoV-2. The tool also made accurate predictions about other viruses, including HIV and influenza.

The researchers are now using EVEscape to look ahead at SARS-CoV-2 and predict future variants of concern; every two weeks, they release a ranking of new variants. Eventually, this information could help scientists develop more effective vaccines and therapies. The team is also broadening the work to include more viruses.

"We want to know if we can anticipate the variation in viruses and forecast new variants - because if we can, that's going to be extremely important for designing vaccines and therapies," said senior author Debora Marks , professor of systems biology in the Blavatnik Institute at HMS.

The researchers first developed , short for evolutionary model of variant effect, in a different context: gene mutations that cause human diseases. The core of EVE is a generative model that learns to predict the functionality of proteins based on large-scale evolutionary data across species.

In a previous study , EVE allowed researchers to discern disease-causing from benign mutations in genes linked to various conditions, including cancers and heart rhythm disorders.

"You can use these generative models to learn amazing things from evolutionary information - the data have hidden secrets that you can reveal," Marks said.

As the COVID-19 pandemic hit and progressed, the world was caught off guard by SARS-CoV-2's impressive ability to evolve. The virus kept morphing, changing its structure in ways subtle and substantial to slip past vaccines and therapies designed to defeat it.

"We underestimate the ability of things to mutate when they're under pressure and have a large population in which to do so," Marks said. "Viruses are flexible - it's almost like they've evolved to evolve."

Watching the pandemic unfold, Marks and her team saw an opportunity to help: They rebuilt EVE into a new tool called EVEscape for the purpose of predicting viral variants.

They took the generative model from EVE - which can predict mutations in viral proteins that won't interfere with the virus's function - and added biological and structural details about the virus, including information about regions most easily targeted by the immune system.

"We're taking biological information about how the immune system works and layering it on our learnings from the broader evolutionary history of the virus," explained co-lead author Nicole Thadani, a former research fellow in the Marks lab.

Such an approach, Marks emphasized, means that EVEscape has a flexible framework that can be easily adapted to any virus.

In the new study, the team turned the clock back to January 2020, just before the COVID-19 pandemic started. Then they asked EVEscape to predict what would happen with SARS-CoV-2.

"It's as if you have a time machine. You go back to day one, and you say, I only have that data, what am I going to say is happening?" Marks said.

EVEscape predicted which SARS-CoV-2 mutations would occur during the pandemic with accuracy similar to this of experimental approaches that test the virus's ability to bind to antibodies made by the immune system. EVEscape outperformed experimental approaches in predicting which of those mutations would be most prevalent. More importantly, EVEscape could make its predictions more quickly and efficiently than lab-based testing since it didn't need to wait for relevant antibodies to arise in the population and become available for testing.

Additionally, EVEscape predicted which antibody-based therapies would lose their efficacy as the pandemic progressed and the virus developed mutations to escape these treatments.

The tool was also able to sift through the tens of thousands of new SARS-CoV-2 variants produced each week and identify the ones most likely to become problematic.

"By rapidly determining the threat level of new variants, we can help inform earlier public health decisions," said co-lead author Sarah Gurev, a graduate student in the Marks lab from the Electrical Engineering and Computer Science program at MIT.

In a final step, the team demonstrated that EVEscape could be generalized to other common viruses, including HIV and influenza.

Designing mutation-proof vaccines and therapies

The team is now applying EVEscape to SARS-CoV-2 in real time, using all of the information available to make predictions about how it might evolve next.

The researchers publish a biweekly ranking of new SARS-CoV-2 variants on their website and share this information with entities such as the World Health Organization. The complete code for EVEscape is also freely available online.

They are also testing EVEscape on understudied viruses such as Lassa and Nipah, two pathogens of pandemic potential for which relatively little information exists.

Such less-studied viruses can have a huge impact on human health across the globe, the researchers noted.

Another important application of EVEscape would be to evaluate vaccines and therapies against current and future viral variants. The ability to do so can help scientists design treatments that are able to withstand the escape mechanisms a virus acquires.

"Historically, vaccine and therapeutic design has been retrospective, slow, and tied to the exact sequences known about a given virus," Thadani said.

Noor Youssef, a research fellow in the Marks lab, added, "We want to figure out how we can actually design vaccines and therapies that are future-proof."

Authorship, funding, disclosures
Additional authors on the paper include Pascal Notin, Nathan Rollins, Daniel Ritter, Chris Sander, and Yarin Gal. Funding for the research was provided by the National Institutes of Health (GM141007-01A1), the Coalition for Epidemic Preparedness Innovations, the Chan Zuckerberg Initiative, GSK, the UK Engineering and Physical Sciences Research Council, and the Alan Turing Institute. Marks is an advisor for Dyno Therapeutics, Octant, Jura Bio, Tectonic Therapeutic, and Genentech, and is a co-founder of Seismic Therapeutic. Sander is an advisor for CytoReason Ltd.

# data[].attributes.attachment_link.title
An AI Tool That Can Help Forecast Viral Outbreaks

# data[].attributes.attachment_link.description
EVEscape predicts future viral mutations, new variants using evolutionary, biological information

# data[].attributes.headline
La atmósfera de la Tierra tiene fecha de caducidad

# data[].attributes.subject
La atmósfera de la Tierra tiene fecha de caducidad

# data[].attributes.body
Desde la atmósfera hasta los confines más profundos de los océanos, los diferentes entornos en los que se desarrolla la vida en la Tierra están altamente oxigenados. Hoy sabemos casi con certeza que la mayor parte del oxígeno en la atmósfera terrestre procede de un evento que tuvo lugar entre hace unos 2.800 millones de años —cuando se cree que surgieron los primeros microorganismos productores de oxígeno, las llamadas cianobacterias— y algún momento entre hace 2.400 y 2.050 millones de años, punto de la historia de la Tierra en el que tuvo lugar lo que se conoce como el Gran Holocausto de Oxígeno, un pequeño periodo de tiempo -geológicamente hablando- en el que la proliferación de estos microorganismos produjo unas cantidades masivas de oxígeno que cambió para siempre la vida en nuestro planeta.

# data[].attributes.headline
El pròxim cicle solar aconseguirà la seva màxima activitat abans del que es preveu

# data[].attributes.subject
El pròxim cicle solar aconseguirà la seva màxima activitat abans del que es preveu

# data[].attributes.body
Cada cert temps s'ocasionen grans fulguracions i erupcions en l'atmosfera del Sol, i és llavors quan es desencadenen les majors tempestes solars que, si venen dirigides cap a la Terra, poden danyar els sistemes d'alta tecnologia dels quals tant depenem, com a sistemes de comunicació per ràdio, xarxes d'energia elèctrica i senyals de navegació.

Quan el Sol aconsegueix la seva màxima activitat, es fan més freqüents les fulguracions, que van acompanyades per emissió de raigs X.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El astrónomo Rafael Bachiller nos descubre en esta serie los fenómenos más espectaculares del Cosmos. Temas de palpitante investigación, aventuras astronómicas y novedades científicas sobre el Universo analizadas en profundidad.
Según nuevas predicciones elaboradas por los físicos solares, el ciclo solar alcanzará su próximo máximo de actividad antes de lo previsto anteriormente y con una intensidad mayor. Estas predicciones son de gran ayuda para proteger las operaciones de satélites.

Tormentas solares

Cada cierto tiempo se ocasionan grandes fulguraciones y erupciones en la atmósfera del Sol, y es entonces cuando se desencadenan las mayores tormentas solares que, si vienen dirigidas hacia la Tierra, pueden dañar los sistemas de alta tecnología de los que tanto dependemos, como sistemas de comunicación por radio, redes de energía eléctrica y señales de navegación.

Las naves espaciales y los astronautas están particularmente expuestos a estas explosiones de energía y, para ellos, conviene dictar disposiciones de seguridad cuando se avecinan las tormentas. Las predicciones de la actividad solar son también importantísimas para poder llevar a cabo trabajos de planificación en empresas eléctricas, de comunicaciones y aeroespaciales. Es decir, el funcionamiento de nuestra sociedad tan altamente tecnificada depende, en buena medida, de la monitorización continuada del Sol y del desarrollo de métodos fiables de predicción.

Once años

La actividad solar se mide por la cantidad de manchas sobre la superficie del Sol, origen de las fulguraciones y erupciones. El número de manchas, conocido como número de Wolf, varía de manera periódica, siguiendo un ciclo de 11 años aproximadamente (en la práctica, la duración de los ciclos puede oscilar desde unos 9 a 13 años).

Al principio de un ciclo, la superficie del astro rey está limpia: es el mínimo solar. Pero, poco a poco, comienzan a aparecer manchas a altas latitudes solares que, a continuación, se multiplican y se extienden hacia las regiones ecuatoriales, hasta que, en un plazo de unos cinco años y medio, el Sol alcanza el máximo de su actividad.

Los ciclos solares se comenzaron a enumerar en 1755. Se denominó Ciclo 1 al periodo 1755-1766 y, desde entonces hasta ahora, se han completado 24 ciclos. El mínimo solar más reciente tuvo lugar en 2019: durante un periodo de 274 días el Sol no tuvo ni una sola mancha concluyéndose así el Ciclo 24. En diciembre de 2019 comenzó el Ciclo 25.

Nuevas predicciones

Según la tendencia observada desde entonces, en 2019 un panel de investigadores del Centro de Predicción del Clima Espacial de EE.UU. (SWPC, por sus siglas en inglés) estimó que el próximo máximo solar sucedería entre 2023 y 2026, muy posiblemente hacia julio de 2025, y con un número de manchas entre 95 y 130. Este es un número modesto, pues el promedio de los máximos solares se encuentra entre 140 y 220.

Sin embargo, desde aquellas predicciones, el Sol se viene comportando de manera más activa de lo esperado. Recordemos, por ejemplo, cómo en agosto pasado, se produjeron dos erupciones sucesivas de tipo X (las más energéticas) de forma que una alcanzó a la otra, sumando sus efectos.

La nueva predicción del SWPC, mostrada en la ilustración adjunta, indica ahora que el máximo solar sucederá mucho antes de lo previsto anteriormente: concretamente entre enero y octubre de 2024. Y el número de manchas que se espera ahora se encuentra entre 137 y 173, esto es, muy superior al de la previsión anterior.

En el gráfico, la línea negra muestra el número medido de manchas, mientras que el área sombreada en violeta representa la nueva predicción, y el área en color rosa corresponde a la predicción realizada en 2019. Las nuevas previsiones se consideran mucho más precisas que las realizadas en 2019 (que, como vemos, va quedando muy por debajo de las medidas reales).

Una característica curiosa de la nueva predicción es que la fase de decrecimiento de las manchas es mucho más lenta que la fase de incremento que estamos experimentando ahora. Según este comportamiento, la fase de actividad podría durar durante todo el año 2027.

En el máximo

Cuando el Sol alcanza su máxima actividad, se hacen más frecuentes las fulguraciones, que van acompañadas por emisión de rayos X. Esta radiación tarda unos ocho minutos en alcanzar nuestro planeta, contribuye a ionizar las capas superiores de la atmósfera y suele quedar absorbida en la ionosfera. Pero, cuando la radiación es suficientemente intensa, puede calentar y distorsionar la ionosfera y generar problemas serios en la propagación de las ondas de radio de nuestros sistemas de comunicaciones, sobre todo en las ondas cortas utilizadas en aviación de largo alcance, comunicaciones de emergencia y sistemas de radioaficionado.

Junto con la radiación X, las erupciones solares pueden ir asociadas con eyecciones de masa coronal que arrastran grandes cantidades de partículas muy energéticas viajando a velocidades de entre 300 y 1.000 kilómetros por segundo. Cuando se eyectan en la dirección de nuestro planeta, estas partículas, que tardan dos o tres días en llegar a la Tierra, pueden dañar nuestros equipos tecnológicos.

Pero no todo es negativo en las tormentas solares. Cuando las partículas eyectadas por el Sol alcanzan nuestro planeta, penetran en nuestra atmósfera siguiendo las líneas magnéticas de la magnetosfera, esto es, por regiones cercanas a los polos. Al interactuar con los átomos y las moléculas de la atmósfera, en la región entre unos 95 y 750 kilómetros de altura donde la densidad es suficiente, las partículas del viento solar comunican energía que llevan a altos niveles energéticos a las partículas atmosféricas. La rápida desexcitación de estas últimas produce entonces la bella radiación luminosa que denominamos auroras polares.

Buenas expectativas para el eclipse de 2026

Por otra parte, los eclipses solares son particularmente atractivos cuando suceden cerca de un máximo de actividad, pues la corona -la capa más externa del Sol que solo es visible durante los eclipses- puede llegar a tener un aspecto sensacional. Por eso, el eclipse del 8 abril de 2024 (que será visible desde el centro y el norte de América) podría resultar muy espectacular.

Y si se confirman las predicciones de que la actividad solar se prolongará hasta al menos 2027, el eclipse total del 12 de agosto de 2026, que ya despierta tanta expectación en España por ser visible desde una buena parte de nuestro territorio, podría ser particularmente vistoso. Además, por suceder en pleno verano y venir acompañado por las perseidas, este eclipse resultará verdaderamente memorable. Conviene pues ir reservándose un hueco en la franja de totalidad que se extiende desde Galicia a Valencia.
Rafael Bachiller es director del Observatorio Astronómico Nacional (Instituto Geográfico Nacional) y académico de la Real Academia de Doctores de España.

# data[].attributes.attachment_link.title
El próximo ciclo solar alcanzará su máxima actividad antes de lo previsto

# data[].attributes.attachment_link.description
El astrónomo Rafael Bachiller nos descubre en esta serie los fenómenos más espectaculares del Cosmos. Temas de palpitante investigación, aventuras astronómicas y novedades...

# data[].attributes.body
Habitualment considerem líquid una substància capaç d’adaptar-se a un emplaçament o envàs, segons aquesta lògica la comunitat satírica de la ciència es va plantejar la següent qüestió: “Un gat és un líquid?”. Aquesta afirmació va ser mereixedora del Premi IG Nobel de física del 2017, contemplant la branca de la reologia. La teoria en qüestió, va ser corroborada per Marc-Antoine Fardin, un investigador de Lyon que mitjançant l’equació De=tT que assegura que si el resultat és superior a 1, l’objecte a tractar és sòlid, si és inferior a 1 és relativament líquid. L’investigador francès va corroborar la teoria demostrant que un gat, és, en efecte, líquid. Sense dubte, si el gos és el millor amic de l’home, el gat ha demostrat amb Schrödinger i ara, amb Fardin, que és el de la ciència.

# data[].attributes.body
El consum moderat de cervesa pot prevenir el desenvolupament de la malaltia d'alzheimer gràcies al seu alt contingut en silici, una substància capaç de pal·liar els efectes neurodegeneratius induïts per la intoxicació crònica d'alumini al cervell. Els beneficis del consum moderat de cervesa han estat analitzats amb anterioritat en diferents estudis, però en aquesta investigació es pretenia determinar-ne l'efecte sobre la toxicitat d'alumini al cervell. Perquè aquest metall és un factor de risc ambiental de la malaltia d'Alzheimer.

Aquests assaigs es van fer en animals, però els resultats permeten afirmar que el consum moderat de cervesa pot arribar a prevenir el desenvolupament d'aquesta malaltia neurodegenerativa també en éssers humans.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El consumo moderado de cerveza puede prevenir el desarrollo de la enfermedad de alzheimer gracias a su alto contenido en silicio, una sustancia capaz de paliar los efectos neurodegenerativos inducidos por la intoxicación crónica de aluminio en el cerebro.

Ésta es la conclusión de un estudio dirigido por la catedrática de Toxicología de la Universidad de Alcalá de Henares, María José González, que se ha presentado en la jornada de difusión de los resultados del V Simposio Internacional de la Cerveza, celebrada hoy en el Edificio Paraninfo de Zaragoza.

Los beneficios del consumo moderado de cerveza, una bebida que forma parte de la dieta mediterránea, han sido analizados con anterioridad en diferentes estudios, pero en esta investigación se pretendía determinar su efecto sobre la toxicidad de aluminio en el cerebro. Porque, según ha explicado a EFE González, este metal es un factor de riesgo ambiental de la enfermedad de alzheimer.

El equipo de investigación demostró que la ingesta de la cerveza tradicional, es decir con alcohol, en dosis moderadamente elevadas, revertía la neurotoxicidad del aluminio, debido a su alto componente en silicio.

Estos ensayos se realizaron en animales, pero sus resultados permiten afirmar que el consumo moderado de cerveza puede llegar a prevenir el desarrollo de esta enfermedad neurodegenerativa también en seres humanos. Y no sólo el consumo de cerveza tradicional, ya que esta investigación analizó también el efecto de esta bebida fermentada sin alcohol.

"Ésta también era capaz de contrarrestar el aluminio, pero en menor medida. Porque la cerveza con alcohol tiene más silicio y, además, el alcohol también favorece la acción del mismo", ha remarcado. En el caso de la cerveza con alcohol, no obstante, el consumo debe ser moderado, es decir "una caña al día en el caso de las mujeres y el doble en el de los hombres", ha indicado.

Pero además del beneficio planteado en este estudio, el consumo moderado de cerveza tiene también otras ventajas para la salud, ya que, según comenta esta investigadora, es una bebida "muy completa". " Tiene muchas sustancias que son antioxidantes, como los polifenoles, pero además tiene vitaminas, minerales y lúpulo, es decir aporta muchas cosas", ha precisado.

Así ha quedado demostrado también en el segundo trabajo de investigación expuesto en esta jornada: 'Mecanismos protectores de los polifenoles: microbiota intestinal', dirigido por Isabel Moreno, licenciada en Biología y Tecnología de los Alimentos por la Universidad Complutense de Madrid.

El consumo moderado de bebidas fermentadas con un alto contenido de polifenoles, que en el caso de la cerveza proviene de las maltas, en un 80 %, y del lúpulo, en un 30 %, está asociado con "un menor riesgo cardiovascular", ha comentado.

Precisamente, su investigación se ha centrado en estudiar si esos efectos positivos de la cerveza se producen en parte por la acción de la microbiota intestinal. "Los polifeonoles no son más que compuestos que están en la dieta y que no son digeribles, pero que cuando llegan a estar en contacto con nuestra microbiota intestinal son capaces de crear metabolitos que producen beneficios para la salud", ha indicado.

La microbiota intestinal, ha añadido Moreno, funciona como un órgano, capaz de comunicarse con el resto del organismo mediante estos metabolitos, que llegan en parte por los polifenoles incluidos en la dieta, de ahí que tenga beneficios saludables para el resto del organismo.

# data[].attributes.attachment_link.title
El consumo moderado de cerveza puede prevenir el alzhéimer

# data[].attributes.attachment_link.description
El alto contenido en silicio palia los efectos neurodegenerativos provocados por la intoxicación crónica de aluminio en el cerebro.

# data[].attributes.headline
Sabies que els nabius ajuden a combatre contra l'alzheimer?

# data[].attributes.subject
Sabies que els nabius ajuden a combatre contra l'alzheimer?

# data[].attributes.body
Un estudi realitzat a la Universitat de l’East Anglia del Regne Unit han tret la conclusió a través d’anàlisis per 60 voluntaris que els nabius són una de les fruites que ajuden a combatre contra els símptomes de l’alzheimer degut pel seu alt contingut de vitamina C. Els símptomes principals de l’alzheimer són: canvis d’estats d’ànim, canvis en la personalitat, dificultat en la capacitat de caminar o de moviment i la pèrdua de memòria. En el cas de la salut mental i cerebral, els nabius contenen substàncies d’antioxidants flavonoides que tenen efectes benèfics com la reducció de la pèrdua de memòria o la facultat cognitiva durant la vellesa.

# data[].attributes.headline
La naturalesa va poder influir en com es va formar la Gran Esfinx d'Egipte? 

# data[].attributes.subject
La naturalesa va poder influir en com es va formar la Gran Esfinx d'Egipte? 

# data[].attributes.body
És un experiment realitzat per matemàtics de la Universitat de Nova York.

L'estudi suggereix que l'erosió i el vent modelaren la Gran Esfinx, recreant les condicions de Gizeh fa 4.500 anys. Utilitzant argila suau amb un nucli més resistent, simulant la composició de l'esfinx, sotmetran l'estructura a un túnel d'aigua per simular l'erosió causada pel vent, obtenint una figura esfíngica.

Leif Ristroph proposa que, malgrat la intervenció humana posterior, l'origen del monument podria ser natural. Les conclusions indiquin que formacions com la Gran Esfinx podrien sorgir de l'erosió per fluxos ràpids. Aquest estudi pot ser valuós per als geòlegs, revelant la variabilitat en la composició de les formacions rocoses.

# data[].attributes.headline
Descobreixen com es produeix l'hormona que regula la gana.

# data[].attributes.subject
Descobreixen com es produeix l'hormona que regula la gana.

# data[].attributes.body
Els científics espanyols han descobert el mecanisme a través del qual els adipòcits, cèl·lules que componen el teixit adipós o greix corporal, produeixen la leptina, una hormona que ens regula la gana, i a partir d’això també han vist que regula el greix del nostre cos. Nombrosos treballs científics han estudiat com la leptina actua al sistema nerviós central i per què en les persones amb obesitat aquest mecanisme no funciona correctament.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Según uno de los investigadores este avance científico representa "un punto de inflexión en el tratamiento de la obesidad"

Científicos españoles han descubierto el mecanismo a través del cual los adipocitos, las células que principalmente componen el tejido adiposo o grasa corporal, producen la leptina, una de las principales hormonas que regula el apetito, y han visto que además este mecanismo regula el reloj biológico de las células de la grasa.

La investigación, que publica la revista Cell Metabolism, ha sido liderada por científicos del grupo de Diabetes y Enfermedades Metabólicas Asociadas (Diamet) del Instituto de Investigación Sanitaria Pere Virgili (IIPSV), del Ciber de Diabetes y Enfermedades Metabólicas (Ciberdem) y del Hospital Joan XXIII de Tarragona.

El descubrimiento histórico de la leptina como hormona secretada por los adipocitos en la década de 1990 supuso un cambio de paradigma al poner de manifiesto que la grasa corporal debe ser considerada un órgano endocrino activo que regula el apetito y el peso corporal.

Desde entonces, y a pesar de que numerosos trabajos científicos han estudiado cómo la leptina actúa en el sistema nervioso central (inhibiendo la ingesta al producir la sensación de saciedad) y por qué en las personas con obesidad este mecanismo no funciona correctamente, no se habían hecho avances significativos sobre el proceso de producción de esta hormona en el tejido adiposo.

Esta investigación, que ha recibido más de un millón de euros de la Fundación La Caixa y de la Agencia Estatal de Investigación del Ministerio de Ciencia e Innovación, representa, según los investigadores, "un hito muy significativo no solo desde el punto de vista fisiológico porque ayuda a mejorar la comprensión sobre los procesos biológicos que controlan el peso corporal, sino también para abordar enfermedades metabólicas como la obesidad".

Según Sonia Fernández-Veledo, investigadora del IIPSV y responsable del Diamet: "Si todo funciona correctamente, cuando comemos los niveles de leptina en sangre aumentan. Esta hormona es responsable de mandar la señal de saciedad a nuestro cerebro. En las personas con obesidad se produce más leptina que en las delgadas, pero, a su vez, se desarrolla un fenómeno que se conoce como resistencia a la leptina, que significa que el organismo no responde a esta hormona".

"Las personas con obesidad tienen, por lo tanto, el mecanismo de saciedad alterado. Nuestro estudio no solo demuestra el mecanismo por el cual los adipocitos producen leptina, sino también por qué la grasa de las personas con obesidad lo hace de forma excesiva", ha añadido.

La investigadora ha explicado que el succinato, un metabolito energético que puede actuar además como una hormona a través de su receptor SUCNR1, tiene un papel relevante en todos estos procesos.

Durante muchos años se ha atribuido a este metabolito un papel principalmente inflamatorio, además de identificarlo como un biomarcador de disfunción metabólica en enfermedades como la obesidad y la diabetes, pero en los últimos años, el grupo Diamet ha demostrado que este es un sistema complejo, ya que los niveles de succinato también aumentan en algunas situaciones fisiológicas, como cuando se come.

"Es en este contexto donde creemos que el succinato, a través de su receptor SUCNR1, regula de manera natural la homeostasis energética, es decir, las funciones internas de nuestro organismo que controlan que haya un equilibrio entre la ingesta y el gasto energético", ha indicado Fernández-Veledo.

En este estudio han demostrado que uno de los mecanismos es a través de la producción de leptina y, por tanto, de la sensación de saciedad, y "anticipa que tiene otras funciones fisiológicas actuando en otros tejidos", según la investigadora.

"Además, demostramos que el succinato determinaría las oscilaciones de la leptina a lo largo del día mediante el control del reloj biológico de los adipocitos. En las personas con obesidad, este mecanismo está hiperactivado, lo que explicaría, en parte, los niveles elevados de leptina", ha concretado.

Según Fernández-Veledo, este avance científico representa "un punto de inflexión en el tratamiento de la obesidad" y abre las puertas a futuros estudios destinados a investigar no solo otras funciones metabólicas del succinato, sino también a explorar terapias que permitan restaurar este mecanismo y regular la sensación de saciedad.

Conforme a los criterios de

The Trust Project

# data[].attributes.attachment_link.title
Científicos españoles descubren cómo se produce la hormona que controla el apetito

# data[].attributes.attachment_link.description
Según uno de los investigadores este avance científico representa "un punto de inflexión en el tratamiento de la obesidad" Científicos españoles han descubierto el mecanismo a través del cual los adipocitos, las células que principalmente componen el tejido adiposo o grasa corporal, producen la leptina, una de las principales hormonas que regula el apetito, y han visto que además este mecanismo regula el reloj biológico de las células de la grasa.

# data[].attributes.body
El 26 d'agost de 1883 el volcà de Krakatoa (Indonèsia) va entrar en erupció, aquesta erupció va ser tan violenta que va produir un refredament global i canvi climàtic transitori!!

Però el que pot semblar més impressionant és que el soroll d'aquesta explosió va trencar els timpans de les persones a 40 km a la rodona al voltant de l'illa, a més es va poder sentir fins a Madagascar que està a uns 6.000 km de l'illa. Es creu doncs que és el soroll més fort de la humanitat amb 310 decibels.

# data[].attributes.headline
És possible que una cançó et pugui salvar literalment la vida? 

# data[].attributes.subject
És possible que una cançó et pugui salvar literalment la vida? 

# data[].attributes.body
Doncs un hospital Presbiterià de Nova York ha confirmat que sí, que depenent de la cançó et pot salvar la vida. És que aquestes cançons els destaca el seu ritme que és entre 100 i 120 bytes per minut. Aquest ritme ens dona la possibilitat de poder reanimar a algú seguint el ritme. Una d’aquestes cançons especials per la RCP és “Stayin’ Alive” de Bee Gees.

# data[].attributes.body
Hi ha monuments que creixen durant l’estiu? Així és, l’exemple més vistós és la Torre Eiffel de París. Com és possible? Si ens fixem podem veure que aquesta estructura està feta de ferro. El que passa és que el metall amb la calor s’expandeix, i com a resultat, aquesta torre pot créixer més de 15 centímetres durant els mesos de més calor.

# data[].attributes.headline
Sabies que el material més antic trobat a la terra té més edat que el nostre sistema solar?

# data[].attributes.subject
Sabies que el material més antic trobat a la terra té més edat que el nostre sistema solar?

# data[].attributes.body
Milers de milions d’anys abans que aparegués el nostre sol, una estrella va expulsar un pols que va quedar a la terra després d'ajuntar-se amb un meteorit que va impactar. Aquest pols es va fusionar amb roques i es va formar el meteorit Hutchinson, que va impactar el 1969 a Austràlia. Es va descobrir que aquest pols compta amb entre 4600 i 7000 milions d’anys d’antiguitat, sent el material més antic que tenim. Es va descobrir també que aquest pols només existeix en un cinc per cent dels meteorits de tot l’univers.

# data[].attributes.headline
El cervell humà podria encendre una bombeta petita?

# data[].attributes.subject
El cervell humà podria encendre una bombeta petita?

# data[].attributes.body
El cervell humà genera constantment una petita quantitat d'electricitat a través de la comunicació entre les neurones. Tot i que aquesta quantitat és limitada, es calcula que l'activitat elèctrica cerebral podria encendre una bombeta petita. L’electricitat es mesura en microvolts, una unitat molt petita. Per tant, quan es diu que aquesta electricitat podria "encendre una llum petita", és una analogia per simular la petita magnitud de la quantitat d'electricitat. Es pot recalcar que aquesta activitat no pot ser realitzada realment per il·luminar una bombeta; simplement destaca la petita escala d'aquesta activitat elèctrica al cervell.

# data[].attributes.body
En el museu Porsche podem trobar un cotxe col·locat boca avall, es el resultat de la cerca de velocitat a partir de l’aerodinàmica i el maneig del cotxe. Encara que no han comprovat l’evidència que sigui possible conduir-lo pel sostre, diverses evidències científiques afirmen que és possible donat per la seva aerodinàmica que ajuntada amb la velocitat màxima de 321,4 Km/h aconseguiria que el mateix aire aguantes al cotxe mentre es conduït.

# data[].attributes.headline
L'aigua calenta es congela més ràpid que l'aigua freda?

# data[].attributes.subject
L'aigua calenta es congela més ràpid que l'aigua freda?

# data[].attributes.body
La Universitat Carlos III de Madrid està realitzant una investigació sobre com l'aigua calenta es congela més ràpidament que l'aigua freda. Pot semblar estrany, però aquest fenomen es coneix com l'efecte Mpemba. Segons la teoria científica actual, això es deu al fet que les partícules d'aigua escalfada tenen un comportament particular que facilita la congelació. Si es confirma, aquest descobriment pot tenir aplicacions pràctiques, com ara regular la temperatura dels aparells elèctrics.

# data[].attributes.headline
Els micos caputxins en saben, de comerciar

# data[].attributes.subject
Els micos caputxins en saben, de comerciar

# data[].attributes.body
Un dels estudis més notables sobre la capacitat dels micos per entendre el concepte dels diners va ser dut a terme per la professora de psicologia cognitiva, Laurie Santos i amb ajuda de la universitat Yale. L'experiment va involucrar micos caputxins entrenats per fer servir fitxes com a forma d'intercanvi per aliments. Els micos van aprendre a intercanviar aquestes fitxes per diferents quantitats de menjar. El més sorprenent va ser que, després d'entendre el sistema, van començar a exhibir comportaments econòmics. Per exemple, van mostrar preferències per certs aliments segons el valor en fitxes i també van aprendre a estalviar per aconseguir recompenses més grans en el futur.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Son capaces de entender el valor de la justicia y el dinero, de utilizar herramientas que ellos mismos crean y de utilizar vocalizaciones para comunicarse con sus congéneres; además, socializan y hacen amistades con el mono ardilla

Las curiosidades del mono capuchino de cabeza dura son sorprendentes; aunque hay varias especies de mono capuchino, probablemente esta sea la más conocida. Presente en numerosas películas y series para desgracia de este animal, cuenta con comportamientos sorprendentes.

Curiosidades del mono capuchino: cuestión de crestas

Una de las curiosidades del mono capuchino de cabeza dura tiene que ver con crestas, y es que posee dos: por un lado, los monos capuchinos robustos pertenecientes al género Sapajus se diferencian por tener una cresta sagital en el cráneo, en concreto en el caso de los machos.

Normalmente, esta cresta sagital aparece en animales con una potente mordedura: leones, gorilas o incluso el famoso y extinto tiranosaurio son algunos de los animales que poseen cresta sagital, lo que parece indicar que los monos capuchinos de cabeza dura poseen una excelente mordida, pues además poseen una mandíbula inferior fuerte y con dientes anchos, lo que les permite consumir alimentos duros.

Pero, además, otra de las curiosidades del mono capuchino es que desarrollan una cresta de pelo negro, que es especialmente prominente en los machos, y aún más en el que se alza con la dominancia del grupo. Esta especie intimida emitiendo vocalizaciones y arqueando las cejas, lo que hace que al levantarlas se mueva el tupé.

Curiosidades del mono capuchino: alimentación destructiva

Estos animales son omnívoros y, aunque la mayoría de su dieta es a base de frutas, raíces o plantas, lo cierto es que los insectos, reptiles y anfibios también forman parte de su dieta, además de pequeños mamíferos o incluso huevos.

Pero una de las curiosidades del capuchino de cabeza dura es que gasta un montón de energía física en su alimentación: dedica el día a golpear nueces, romper ramas, arrancar la corteza de árboles, levantar rocas o morder frutos duros.

Los monos capuchinos saben, además, donde encontrar todos sus alimentos, gracias a que poseen un cerebro grande para su pequeño tamaño, que les permite tener un mapa mental de dónde encontrar los recursos adecuados.

Curiosidades del mono capuchino: baños con cebolla

Los baños con cebolla y otros materiales son un comportamiento casi instintivo: lima u otros cítricos, insectos o algunas plantas con principios antiparasitarios, son utilizadas por los monos capuchinos de cabeza dura en estado silvestre.

Se cree que este comportamiento tiene varias funciones: por un lado, el baño con estos elementos es antiparasitario, y repele garrapatas y mosquitos. Por otro lado, refuerza las relaciones sociales, ya que los capuchinos se juntan y comparten la cebolla lo máximo posible.

Esto también les permite llegar a zonas donde ellos no pueden. Sin embargo, el mono capuchino, al igual que otros primates sudamericanos, posee una cola prensil, con la que puede llegar sin problemas a la mayor parte de su cuerpo.

Curiosidades del mono capuchino: uso de herramientas

El mono capuchino de cabeza dura es conocido por su gran inteligencia, pues es uno de los mejores ejemplos de uso de herramientas en animales. Se les ha observado usando recipientes naturales para agua, palos para alcanzar comida, esponjas para absorber líquidos e incluso martillos y cinceles naturales.

Otro ejemplo de las curiosidades del mono capuchino en cuanto al uso de herramientas es cómo usan piedras para excavar en busca de tubérculos, e incluso preparar piedras usando otras piedras para luego usarlas. Este comportamiento solo se ha visto en seres humanos, grandes simios y monos capuchinos, lo que nos hace una idea de su extrema inteligencia.

En cautividad, los monos capuchinos incluso han sido sorprendidos usando rocas afiladas para cortar barreras. Algunos científicos calculan que la capacidad de uso de herramientas por parte del mono capuchino es similar a la de alguno de nuestros ancestros, en concreto aquellos previos al Homo habilis.

Curiosidades del mono capuchino: dinero y justicia

Los monos capuchinos han demostrado incluso entender el concepto de dinero tras entrenamiento. Es decir, que entendían que símbolos y fichas equivalían a alimentos y tenían un valor. Así, los monos capuchinos comenzaron a dar un valor en fichas a los alimentos y daban a los investigadores lo que creían coherente.

Estos primates también entienden el concepto de justicia: tras premiar a dos monos capuchinos con uvas y con pepino por la misma tarea, el premiado con el pepino se enfadaba con el investigador y se lo tiraba a la cara.

Curiosidades del mono capuchino: relación con otros monos

Los monos capuchinos incluso han mostrado relaciones de amistad con otros primates en estado silvestre: el mono ardilla y el mono capuchino se unen para cazar insectos y obtener otros alimentos. Así hay más monos vigilando ante la presencia de depredadores, pues ambos poseen un enemigo común: las aves rapaces de la selva amazónica.

Se ha descubierto que los monos capuchinos y los monos ardilla pueden pasar juntos hasta la mitad del día, aunque suelen dormir por separado. En cautividad también han vivido juntos y, aunque se ha limitado la entrada de los monos ardilla para que no entren los capuchinos, los monos ardilla van al dormitorio de los capuchinos a socializar.

Curiosidades del mono capuchino: una comunicación compleja

Entre las curiosidades del mono capuchino destaca su comunicación oral, y es que poseen varias vocalizaciones para mantener el contacto entre los miembros del grupo, llamadas de alerta o incluso de amenaza.

El uso de orina para repartirse por el pelo, y de su glándula del pecho, parecen tener como objetivo la comunicación olfativa. Esta glándula aparece en los machos de mono capuchino de cabeza dura y parece estar relacionada con el marcaje.

Los monos capuchinos machos tienen comportamientos de reunión, en los cuales corren a abrazarse y reunirse mientras chillan de felicidad; este comportamiento no ha sido observado en hembras, y se cree que fortalece sus relaciones grupales.

Los monos capuchinos poseen una gran expresividad facial, y poseen al menos siete expresiones faciales características. Al igual que otros primates, el enseñar sus dientes de forma similar a la sonrisa humana es motivo de amenaza, no de felicidad.

Curiosidades del mono capuchino: ¿una especie amenazada?

El mono capuchino ha demostrado que, a pesar del acoso permanente que ha recibido, se adapta genial a la presencia humana. Es una de las pocas especies de primate que aún no está amenazada, pese a que el ser humano ha explotado activamente su ecosistema. De hecho, es el primate con mayor distribución en Sudamérica tras el ser humano.

También han sido capturados para la industria del cine, el espectáculo e incluso el mascotismo. Y es que su expresividad facial y popularidad ha supuesto que estos animales hayan sido explotados como actores y mascotas, razón por la cual un mono con ropa no es gracioso y su lugar es la selva. Nunca una casa ni un plató.
Te podría interesar...

# data[].attributes.attachment_link.title
Curiosidades del mono capuchino de cabeza dura

# data[].attributes.attachment_link.description
Las curiosidades del mono capuchino de cabeza dura son múltiples, pues es uno de los primates más abundantes, pero también de los más inteligentes del mundo.

# data[].attributes.headline
Dosi de radiació que s'obté al menjar un plàtan

# data[].attributes.subject
Dosi de radiació que s'obté al menjar un plàtan

# data[].attributes.body
Els plàtans, malgrat contenir el potassi-40, un isòtop radioactiu, són considerats lleugerament perillosos segons els científics de la Universitat d'Aeronàutica i Astronàutica de Beijing. La radiació que aporten és mínima, amb una dosi de 0,0778 microsieverts per plàtan, molt inferior als impactes radioactius d'altres fonts com la tomografia assistida per ordinador o el tabac. Aquesta mesura s'anomena "equivalent plàtan," sent setanta mil plàtans equivalents a una tomografia de tòrax. Els experts subratllen que altres factors, com els raigs X i el tabaquisme, comporten més riscos que el consum de plàtans.

# data[].attributes.headline
La ciència revela el poder de la bondat com a antidepressiu.

# data[].attributes.subject
La ciència revela el poder de la bondat com a antidepressiu.

# data[].attributes.body
https://www.lavanguardia.com/magazine/psicologia/20230125/8687223/bondad-potente-antidepresivo-ciencia-pvlv.html

Ser bo pot ser positiu per a la salut. Almenys, és la conclusió a què han arribat diversos professionals que han anat estudiant aquest assumpte des de fa anys. La psicòloga Anat Bardí va descobrir que la Bondat és el valor més important de tots, ja que secretes hormones tals com la: serotonina, endorfina, dopamina i oxitocina. També com va descobrir el científic David Hamilton, ser bondadós té molts beneficis en els quals estan: endarrerir l'envelliment, lluitar contra la depressió, protegir el cor i combatre l'estrès.

# data[].attributes.headline
Troben una "bessona" de la via làctia a l'univers primitiu i sorprèn els astrònoms

# data[].attributes.subject
Troben una "bessona" de la via làctia a l'univers primitiu i sorprèn els astrònoms

# data[].attributes.body
https://www.abc.es/ciencia/hallazgo-gemela-via-lactea-universo-primitivo-sorprende-20231112044827-nt.html?ref=https%3A%2F%2Fwww.abc.es%2Fciencia%2F

Segons les teories una galàxia en "aspira'l barrada" com la nostra no haurien pogut formar-se fins que l'univers va tenir com a mínim la meitat de la seva edat actual. La direcció de científics del centre d'astrobiologia (CAB) CSIC-INTA, un equip internacional d'investigador ha trobat una galàxia a un lloc i a un temps en el qual una cosa així no hauria d'haver existit. Aquesta troballa ha sigut gràcies al telescopi "James Webb", i això desafia sobretot el que pensaven sobre la formació de les primeres galàxies i la seva evolució.

# data[].attributes.body
Al contrari del mite popular, un estudi de MythBusters desmenteix la idea que el color vermell enfada als bous. Van dur a terme proves amb banderes i ninots de color blanc, blau i vermell, arribant a la conclusió que els bous són daltonians i no reaccionen al vermell. La fúria del bou en les corrides no es deu al color de la capa, sinó al moviment. La investigació suggereix que l'agressivitat del bou prové de ser atacat, ferit, la presència de la multitud i la percepció de l'amenaça, desacreditant la connexió amb el color vermell.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Toro

Es bien conocido por todos que a los toros les enfurece el color rojo, y hay una explicación científica para ello. Este miércoles, 6 de julio de 2022, comienzan los Sanfermines, así que es un buen momento para conocerla. Los investigadores de MythBusters, el popular programa del Discovery Channel, realizaron en 2007 algunas pruebas para determinar las causas del comportamiento de los toros al ver la capa roja del matador, y los resultados fueron cuanto menos interesantes.

El estudio sobre los toros y el color rojo

Para llevar a cabo el estudio, los expertos colocaron tres banderas de distintos colores (blanca, roja y azul) frente a un toro. El animal cargó contra todas, independientemente del color. Luego, repitieron el experimento con tres muñecos vestidos con estos mismos colores, y de nuevo el toro embistió a los tres por igual. Lo más curioso de todo es que el muñeco vestido de rojo fue el último al que atacó.

Para finalizar, dentro del recinto del toro colocaron a una persona vestida de rojo, que se mantuvo inmóvil mientras dos vaqueros, vestidos con otros colores, se movían a su alrededor. Por increíble que parezca, el toro atacó a los vaqueros en movimiento y no prestó la más mínima atención a la persona vestida de rojo.

Por lo tanto, este estudio ha desmentido el mito de que a los toros les enfurece el color rojo. Al parecer, los toros son daltónicos y no pueden ver el color rojo. En las corridas, no se molestan al ver el color, sino el movimiento de la capa del matador.

Esta hipótesis está sustentada por el hecho de que el toro también arremete con igual furia contra la otra capa del matador. Esta es más grande y su color no es rojo, sino que de un lado es magenta, y del otro dorado o azul.

La ciencia ha demostrado que la furia del toro no es hacia el color rojo, sino hacia el movimiento de la capa. Seguramente, también provoca su irritación el hecho de que es atacado y herido durante las corridas, se encuentra en un sitio lleno de gente y se siente amenazado.

Por último, cabe señalar que los toros tienen un campo visual muy amplio, favorecido en gran medida por la forma alargada de su pupila. Pueden ver unos 300 grados sin necesidad de mover la cabeza. En lo que respecta a su audición, escuchan frecuencias de hasta 8.000 Hz, mientras el oído humano sólo alcanza los 3.000 Hz.

# data[].attributes.attachment_link.title
¿Por qué a los toros les enfurece el color rojo?

# data[].attributes.attachment_link.description
Estamos acostumbrados a ver en las corridas de toros cómo los animales se mueven con el torero. Pero, ¿realmente los toros odian el color rojo?

# data[].attributes.headline
Com hi veuen els gossos? Hi veuen els colors o en blanc i negre?

# data[].attributes.subject
Com hi veuen els gossos? Hi veuen els colors o en blanc i negre?

# data[].attributes.body
https://www.clinicavilloria.es/como-ven-los-perros-ven-los-colores-o-en-blanco-y-negro/

Els gossos veuen colors, però el seu espectre és limitat a tonalitats de blau i groc, no distingeixen bé el vermell i el verd. Tenen una excel·lent visió nocturna, aproximadament 4-5 vegades millor que la humana, gràcies a una major quantitat de bastons a les seves retines. La seva vista està adaptada per detectar el moviment a una freqüència més gran que la humana, cosa que els permet anticipar-se i percebre l'entorn com si estiguessin veient "a càmera lenta". Els gossos, en veure televisió, perceben una seqüència d'imatges pausades en lloc d'un moviment continu, però amb televisors moderns hi podria haver millores.

# data[].attributes.headline
Només el 5% de l'univers és matèria visible 

# data[].attributes.subject
Només el 5% de l'univers és matèria visible 

# data[].attributes.body
La matèria fosca i la visible, que expliquen la massa de les galàxies, representen un 33,8% del cosmos, segons l'estudi, batejat "Pantheon +". El 66,2% restant seria energia fosca, que explica l'expansió de l'univers, per la qual cosa les galàxies s'allunyen entre si a una velocitat creixent. Els investigadors van arribar a aquestes conclusions estudiant la lluminositat de 1.500 supernoves, estrelles que esclaten al final de la vida. Les més distants són a 10.000 milions d'anys llum, la qual cosa significa que remunten a una època en què l'univers tenia a penes un quart de la seva edat actual.

# data[].attributes.headline
Sabies que durant l'edat mitjana s'utilitzava restes de mòmies per curar a la gent?

# data[].attributes.subject
Sabies que durant l'edat mitjana s'utilitzava restes de mòmies per curar a la gent?

# data[].attributes.body
Durant l'Edat Mitjana en Europa, es va popularitzar un remei anomenat "mumia," fet amb restes de mòmies egípcies. Encara que es va estendre durant les Croades, aquest invent per tractar mals, dolors de cap i pesta bubònica es va descobrir ineficaç. La confusió va vindre d'una traducció errònia del terme àrab "mumiya," que originalment era un betún cicatritzant persa. Amb el temps, la descripció evolucionà cap a elements estranys, incloent-hi fins "carn embalsamada d'un mort." Malgrat persistir segles, fins educats científics l'abandonaren al segle XVIII. Tot i ser ineficaç, resines de mòmies podrien tenir beneficis cicatritzants.

# data[].attributes.headline
Sabies que cada vegada que aixequem un peu utilitzem 200 músculs?

# data[].attributes.subject
Sabies que cada vegada que aixequem un peu utilitzem 200 músculs?

# data[].attributes.body
Sabies que en aixecar un peu, el teu cos posa a treballar una intrincada xarxa de músculs? Aquest acte aparentment simple implica la coordinació de prop de 200 músculs, treballant de concert per proporcionar equilibri, suport i moviment. Aquesta sorprenent interconnexió muscular il·lustra la complexitat i eficiència del nostre sistema neuromuscular en les activitats quotidianes, i que els màxims músculs en fer força son el quàdriceps i en general tots els de la cama.  D'aquí he agafat la idea.

# data[].attributes.headline
El descobriment del primer ocelot albí preocupa a científics

# data[].attributes.subject
El descobriment del primer ocelot albí preocupa a científics

# data[].attributes.body
Científics de Colòmbia confirmen el primer cas d’un colet albí després d'algunes proves de genètica que de moment roman sota protecció. D'acord amb un comunicat oficial, la felina va ser encontrada fa més d’un any quan era una cria d’uns 400 grams que al principi va ser identificada com un puma yaguarundí. Ara aquest espècimen considerat extremadament especial arriba a l’edat adulta amb 12,8 kilograms. Solen ser caçadors i carnívors, però per la seva mutació genètica y ceguera parcial no va ser Lliberada

# data[].attributes.headline
Els ossos són molt resistents, tant que podrien aguantar 9 tones de pes.

# data[].attributes.subject
Els ossos són molt resistents, tant que podrien aguantar 9 tones de pes.

# data[].attributes.body
La funció protectora consisteix a protegir els òrgans interns més importants de les accions exteriors, com per exemple el crani, que protegeix el cervell, les costelles que protegeixen el cor i els pulmons, o les vèrtebres de la columna que protegeixen la medul·la espinal. Per això són tan resistents. La resistència es deu a la combinació de minerals com el calci que aporta duresa també l'estructura interna complexa, amb trabècules i compactació cortical, contribueix a la resistència.

# data[].attributes.headline
Havies sentit mai a parlar sobre la Balena Boreal?

# data[].attributes.subject
Havies sentit mai a parlar sobre la Balena Boreal?

# data[].attributes.body
Endinsa't a les fredes aigües àrtiques amb la balena de Groenlàndia, un cetaci colossal que habita aquesta regió misteriosa. Amb fins a 18 metres i un pes de 100 tones, aquesta criatura única prefereix les aigües àrtiques i subàrtiques, al contrari d'altres balenes que migren. La seva fascinant boca està composta per més de 600 barbes, cada una de fins a 3 metres. Les femelles, en uns ritus extraordinari, tenen una cria cada 3 a 4 anys. Els nadons neixen amb 4,5 metres i 1000 quilograms, creixent fins als 9 metres pel seu primer any. La natura ens revela només una petita part dels seus secrets.

# data[].attributes.body
El nombre de nens que necessiten ulleres per veure objectes llunyans (miopia) està augmentant, i les projeccions actuals suggereixen que el 2050 el 50% de la població mundial estarà afectada. A Espanya s'ha registrat una pujada de gairebé un 20% en sis anys de miopia en menors. Tot i que la genètica és responsable d'alguns casos de miopia, hi ha diversos estudis que indican a la manca de temps a l'aire lliure com un dels principals factors de risc per desenvolupar miopia.

# data[].attributes.headline
Perquè es poden regenerar les estrelles de mar?

# data[].attributes.subject
Perquè es poden regenerar les estrelles de mar?

# data[].attributes.body
T'havies preguntat perquè o tens la curiositat de saber perquè les estrelles de mar es regeneren? Bé,doncs les estrelles de mar tenen l'habilitat de regenerar parts perdudes degut al sistema nerviós descentralitzat ia la presència de cèl·lules mare especialitzades. Aquest sistema els permet activar cèl·lules totipotencials en àrees danyades, cosa que desencadena un procés de regeneració, permetent recuperar extremitats perdudes o fins i tot formar un organisme complet a partir d'una part del seu cos.

# data[].attributes.body
Aquests estudi parlara i relatara 10 notícies sobre estudis relacionats amb les relacions sexuals, algunes més útils que les altres, altres més estranyes que la majoria, però en general informació detallada sobre diferents estudis relacionats amb les relacions sexuals, els seus beneficis i les curiositats que poden arribar a tenir o que pots arribar a trobar mentre poses en practica les activitats sexuals amb la teva parella o amb qui sigui.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Un estudio indica que lo que realmente da la felicidad no es el dinero, sino el sexo, básicamente porque las endorfinas que se liberan durante las relaciones y sus beneficios, son más impactantes en el organismo. Finalmente, según un estudio llevado a cabo por la Universidad de Toronto-Mississauga (Canadá), ni el sexo ni el dinero tienen beneficios determinantes para el bienestar, pero el primero ofrece más felicidad -momentánea- que el segundo... ¿Será?
A más sexo, más inteligencia
Hay varios estudios al respecto que avalan esta teoría, pero nos llama la atención uno realizado por la Universidad de Maryland (EEUU) que indica que

la actividad sexual constante (y dura y pareja) mejora de manera notable la neurogénesis (como se le llama a la producción de nuevas neuronas) en el hipocampo y, como consecuencia, el rendimiento mental en la formación de recuerdos de largo plazo. Si bien la investigación se llevó a cabo en ratones, bien vale la pena cambiar el ajedrez por la alcoba y ver si tras muchas sesiones, podemos resolver el teorema de Fermat o alguno de esos problemas matemáticos nunca resueltos.
Mientras más carcajadas, mejor sexo.
No te rías de tu pareja. Bueno sí. Un estudio Un realizado por expertos de la Universidad de Martin Luther Halle-Wittenberg (MLU) de Alemania afirma que mientras más te burles de tu pareja sexual (y viceversa), más satisfactorias serán las relaciones sexuales. Claro, no lo tomes literal ni te atrevas a ridiculizarla (ni lo permitas que haga contigo), pero sí aprendan a reírse de ustedes mismos, entre ustedes. Ojo: el estudio reveló que este incremento de la satisfacción sólo se da si ambos tienen afinidad o el mismo sentido del humor, de otro modo (sobre todo en los hombres) el objeto de las burlas se molestará y en lugar de mejor sexo y una mejor relación de pareja, puede haber una ruptura.

¡Suscríbete a nuestro Newsletter! Continúa leyendo más del contenido que estás buscando (y del que somos expertos): entretenimiento, música, gadgets, moda, sexo y más, directo en tu bandeja de entrada.

# data[].attributes.attachment_link.title
El top 10 de los estudios sobre sexo (algunos raros, algunos que no vas a creer)

# data[].attributes.attachment_link.description
Un estudio dice cosas sobre el sexo que no te imaginabas y te van a poner de buenas (uno no tanto).

# data[].attributes.headline
Com DeepMind, la intel·ligència artificial de Google, està accelerant la identificació de gens que causen malalties.

# data[].attributes.subject
Com DeepMind, la intel·ligència artificial de Google, està accelerant la identificació de gens que causen malalties.

# data[].attributes.body
DeepMind, l'empresa d'intel·ligència artificial de Google, ha desenvolupat una eina anomenada AlphaMissense que identifica el 89% de les mutacions clau en l'ADN humà, accelerant el diagnòstic de malalties genètiques. Aquesta tècnica verifica l'ordre dels components a les cadenes d'ADN, ajudant els investigadors a prioritzar la cerca d'àrees causants de malalties. El professor Ewan Birney va elogiar l'avanç com un gran pas endavant, destacant que permetrà als investigadors clínics centrar-se en noves àrees identificades com a potencialment causants de malalties. La nova eina ha estat provada per Genomics England i té el potencial de transformar la biologia molecular.

# data[].attributes.body
Un equip de xinesos i Miguel Ángel Esteban han anunciat el naixement d’un mico amb cèl·lules procedents de dos embrions distints en un laboratori de Shanghai i aquests tipus de naixement els científics els anomenen QUIMERES. Els científics diuen que poden ajudar molt en investigacions en la medicina per les seves malalties neurològiques.

# data[].attributes.headline
Sabies que el consum moderat de cafeïna pot ajudar a millorar la visió ocular de les persones diabètiques?

# data[].attributes.subject
Sabies que el consum moderat de cafeïna pot ajudar a millorar la visió ocular de les persones diabètiques?

# data[].attributes.body
Una de les complicacions en pacients que pateixen diabetis tipus 2 és la retinopatia diabètica, malaltia que afecta els vasos sanguinis del teixit ocular, es basa en l'augment prolongat de glucosa en sang el que pot provocar pèrdua de visió i ceguera. Afecta un 80% de les persones que pateixen diabetis. Un nou estudi de l’institut d’investigació de Vall d’Hebron a Barcelona ha descobert que el consum moderat i elevat de cafeïna pot reduir un 65% de possibilitats d'afecció ocular en pacients diagnosticats amb diabetis. L’experiment va ser realitzat en 20 ratolins posant una gota de cafeïna en la superfície de la còrnia i va sortir satisfactòriament. Enllaç

# data[].attributes.headline
Sabies que l'orina dels gats pot brillar a la foscor?

# data[].attributes.subject
Sabies que l'orina dels gats pot brillar a la foscor?

# data[].attributes.body
La orina dels gats pot brillar a la foscor a causa de la presència d'un compost químic anomenat fluoresceïna. En alguns casos, quan els gats consumeixen certs aliments que contenen aditius o colorants que contenen fluoresceïna, aquest compost pot passar a l'orina. Quan l'orina amb fluoresceïna s'exposa a la llum ultraviolada, pot emitir un brillo verdosa o amarillenta que es percep com un efecte luminós a la oscuritat. A més, certs medicaments i tractaments veterinaris poden contenir substàncies que també fan que l'orina dels gats brilli sota llum ultraviolada.