# data[].attributes.body
1.      Прослухай вірш у виконанні автора/прочитай на зображенні.

2.      Напиши сенкан до слова «РИБА🐟», поділися з усіма!

Нагадую план створення:

·        перший рядок – тема (іменник);

·        другий – опис теми (два прикметники);

·        третій – називає дію, пов’язану з темою, складається з трьох дієслів;

·        четвертий – фраза, переважно з 4-х слів, висловлює ставлення до теми, почуття;

·        п’ятий рядок – одне слово, синонім до теми, висновок.

3.      Переглянь відеозвернення автора.

4.      Один з учасників цього дня одержить книжку Дмитра Клімова «Риба». ❤️

# data[].attributes.headline
Дощ починається згідно

# data[].attributes.body
Дощ починається згідно з прогнозом гідрометцентру. Вчасно.

Рівно о півночі. Всі знають про його прихід. Дехто гогується.

Дехто відмахується.

Вулиці стають схожі на здоровенних риб. Я таких ніколи не бачив.

Світять хребтами, ховають під водяною поверхнею що? Дихання?

Витримують кожен крок.

Навіжені б'ються об стіни в лікарнях. Я ніколи навіжених не

бачив. Я нічого ніколи не бачив.

Можливо ворушиться щось в очах. Чужих. Хтось біситься. Хтось

сміється. Не знаю.

Дощ приносить полегшення. Ненависть виходить назовні

Стримана та стрімка.

Слабкість. Плутанина. Зневіра. Все губиться в незміряному

павутинні крапель.

Дощеві треба було нам все пояснити. Виринути з прадавності.

Висміяти. Початись

Розказати причини. Причина всьому — вода. Виходим на берег.

Вилазимо з живота.

Ти теж колись станеш водою. Мертвою. Не живою. Колись.

Не сьогодні, сьогодні дощ.

Мабуть, то дощ. Мабуть, все зводиться до дощу. Викриками та

мовчанням. Раптовістю цієі води. Ненависть сунеться в пазуху між одежею. Метро насправді

ховає тебе на хвилину

Дощ ходить по місту. Шукає таких як ти. Трусить над головою

дрібними ударами крапель.

Дощ чекає поки ти вийдеш, щоб наново з ним говорити.

Щоб передати йому свою ненависть. Свою любов.

Дощ можна любити. Можна ненавидіти. Йому байдуже. Йому

треба нам все пояснити. Йому байдуже. Він пояснить!

Доще! Повертайся. Виховуй нас своєю нестримністю. Нам все

одно ще так довго ненавидіти

Ще так довго витримувати ці дні повні зневіри, нещастя та

дивних новин.

Нам ще треба буде прокинутися. Надранком. Без тебе. З сонцем

Знаючи, що наша ненависть стала частиною твого нескінченного

ритму.

Доще. Тримай нас. Виховуй нашу кострубату ходу. Заганяй нас

в темні лабіринти життя.

Відбирай нашу ненависть. Відбирай те, що треба тобі відібрати.

Доще! Ти втримаєш нас. Головне пам'ятати. Головне пам'ятати,

що все, все, що трапиться з нами, сховається за дощем.

Може й не так та хай воно так буде. Нехай кожної півночі, без

попередження гідрометцентру, починається дощ.

# data[].attributes.headline
Дмитро Клімов

# data[].attributes.subject
Дмитро Клімов

# data[].attributes.body
💛💙 В останній день національного тижня читання хочу познайомити вас із наймолодшим та дуже креативним, на мою думку,  учасником цього проєкту – Дмитром Клімовим!

Дмитро – харківський поет, учасник мистецького об'єднання "Стеля" та благодійних квартирників у будинку «Слово».

Центральним образом багатьох його віршів часто стає … риба 🐟! І саме тому назва поетичної збірки (артбуку) Дмитра Клімова – «Риба», фотографії до неї дібрала Олександра Боровицька.

Цікаво, правда ж? Тому пропоную прослухати вірш, який декламує під музику Сергія Давидова сам автор! Або ж скористайтеся текстом на зображенні для ознайомлення. 🥰

А ще для вас є обіцяний сюрприз 🤫 - відеозвернення Дмитра Клімова! 🤩

Варвара Зірка

# data[].attributes.body
1. Прочитай поезію в дописі.

2. Запиши 3 асоціації, які вірш у тебе викликає...

# data[].attributes.headline
Юрій Андрухович

# data[].attributes.subject
Юрій Андрухович

# data[].attributes.body
Видатний український поет, прозаїк, перекладач, есеїст і неймовірна особистість. Його філігранні твори спонукають задуматися навіть над найпростішими речами, не відпускають до останнього рядка.

Сьогодні пропоную ознайомитися з віршем, який точно змусить вас озирнутися навколо й насолодитися красою життя...

***

Нехай уже не нам — солодкі ягоди

й вода з ключа, шовкова і правічна,

і дві легкі долоні, спраглі злагоди

в тремкому палі, мов на вітрі свічка,

нехай уже не нам — ліхтарна вулиця

з нічним кафе, підсвіченим і теплим,

і все, що продається та купується,—

нехай уже не нам, а ми потерпим,

спокуси обійдемо, ніби торжища,

де на вагу оздоб — тіла мосяжні,

де радощі, немов цупкі полотнища,

купецтво переміряло на сажні,

ранкові небеса й луги незаймані,

і хліб, що голубам на площі кришим,

і надписи, полишені на камені,

нехай уже не нам — нехай мудрішим…

А все ж і нам принаймні мить дарована,

але така блаженна і тонка:

ця ніч на нас накинута покровами,

і ти течеш до мене, як ріка.

Марта Кіян

# data[].attributes.body
1. Прочитай поезію в дописі.

2. Додай вірш на мілітарну тему сучасного українського автора.

3. Один з учасників сьогоднішнього дня одержить подарунковий електронний сертифікат для замовлення на сайті видавництва "Віват".

# data[].attributes.headline
Сергій Жадан

# data[].attributes.subject
Сергій Жадан

# data[].attributes.body
Вам хто першим спадає на думку із сучасних поетів, коли думаєте про святого Миколая та наші ЗСУ? От і нам Сергій Жадан 🙃 Про нього говорять багато і так само багато пишуть. Він допомагає нашим військовим, є меценатом для музеїв, бібліотек і різних культурних заходів, співає про Харків разом із "собаками". А ще пише неймовірні вірші.

Пропонуємо прочитати цей.

+ + +

Солдатське взуття — саме для цих кам’яних доріг.

Господь двадцять років тебе муштрував та беріг,

тримав тебе в казармах, у піхотних військах,

вчив на своїх помилках — на біблії й на казках.

Господь вдихнув життя в твій бойовий протигаз.

Все, що в тебе є — це вибір померти за кожного з нас,

все, що в тебе є — це свобода загинути у бою.

Господь зніме з тебе жетон і всю провину твою.

Господь зніме з тебе взуття, зріже шнурівки ножем.

Взуття повинні носити живі, ми його збережем.

В цих болотах, на цій землі куди без міцного взуття,

без штабного паскудства, без артилерійського прикриття?

Доки в горлі відвага, доки в серці закон,

сурми, сурми, піхотинцю, ось він — твій Єрихон.

Стіни падуть і знамена падуть, почувши твою сурму.

Плакатимеш в розбитих кварталах, не знаючи сам чому.

Це все сурма, яку чомусь вклали тобі до рук.

Це її золоте піднебіння, вбивчий холодний звук.

Чуєш, щось торкається серця? Це коріння трави.

Земля міняє хімічний склад від того, що в неї лягаєте ви.

Це все сурма, ти бачиш сам — вся справа в сурмі.

Краще гребти на галерах, краще гнити в тюрмі,

аніж сурмити й бачити, як вогонь зжирає міста.

Кожне життя — неймовірно складне —

завершує смерть — дивовижно проста.

Солдатські душі — якраз для його таборів.

Він завжди тішиться тим, хто до нього забрів,

тішиться кожній можливості побути з нами всіма,

і саме тому в твоїх руках ця невагома сурма.

Завжди намагається нам пояснити, як триматись землі,

як оминати пастки, як не губитись в імлі,

як не боятися темряви, не боятися висоти.

Думаю, він і сам не знає, як нам допомогти.

Ланько Анастасія

# data[].attributes.body
День сьогодні дуже особливий! Тому і завдання буде особливе! Ми хочемо подякувати нашим захисникам і захисницям за можливість навчатися, відпочивати та ... читати! Одне свято можливе лише завдяки іншому!

Та що там казати, наше сонце встає завдяки ЗСУ 🌞

А тепер і святий Миколай вступив до їхніх лав! Він обов'язково принесе нам перемогу!

Зі святом Миколая!

З Днем Збройних сил України!

Україна понад усе! 💙💛

# data[].attributes.body
1. Прочитай вірш.

2. Обери кілька ключових образів, художних засобів тощо.

3. Спробуй створити ілюстрацію до вірша за допомогою ШІ.

а) Для цього натисни +

б) Потім обери три крапочки ...

в) Далі зелений шестикутник з підписом "Не можу малювати".

г) Напиши обрані слова та згенеруй зображення (попрактикуйся перекладати англійською і спробуй написати ще й такий запит).

ґ) Можна скористатися іншими додатками для малювання і просто прикріпити зображення.

# data[].attributes.body
Самобутній і харизматичний. Його іпостасі можна перераховувати нескінченно: поет, прозаїк, музикант, художник, культуролог, актор... Один із творців станіславського феномену. Народився та живе в Калуші. Дружить з Андруховичем, теж Юрієм.

Але найкраще про Іздрика розкаже його поезія :)

ІНШИЙ

людина сама нічого не може
людині завжди потрібен інший
на кого себе помножити можна
для кого варто писати вірші
з ким можна разом долати відчай
чи радість ділити не ризикуючи
хто може в будь-яку мить засвідчити
що ти – реальний що ти – існуєш
людина ж бо в себе не надто вірить
все свідка для себе шукає якогось
нема людини – спіймає звіра
не зловить звіра – віднайде бога
не знайде бога – візьме люстерко
та навіть там себе не впізнає
бо в собі бачить обличчя смерті
й не розуміє що смерті немає..
людина сама нічого не може –
ні народитись ні вмерти тихо
побудь же іншим мені мій боже
постій поблизу…
помовч…
подихай…

# data[].attributes.body
1. Прочитай допис.

2. Прочитай вірш на зображенні.

3. Послухай авторське виконання твору.

4. Спали сірник, сфотографуй і прикріпи через +.

Не забудь підписатися)

# data[].attributes.headline
Випалковість

# data[].attributes.subject
Випалковість

# data[].attributes.attachment_link.title
Іван Сенін - Анатомія

# data[].attributes.body
Харків — залізобетон. І поети тут теж — залізобетон! Наш Національний тиждень читання хочемо почати з неймовірно яскравого харківського поета Івана Сеніна. Він пише вірші, співає й грає на гітарі, волонтерить...

Нещодавно в нього вийшла збірка віршів під назвою "Випалковість". Це цілий проєкт, що об'єднує в собі поетичний артбук, музичний альбом і відеокліпи. В оформленні використовувалися випалені сірники, та й сама назва з них викладена. Вийшло дуже круто! Пропонуємо прочитати поезію із цієї книги, послухати авторське музичне виконання твору та створити власну ілюстрацію — випалений сірник. Яким він буде? Згорить повністю? Чи зовсім трішки? Чекаємо на ваші фото :)

Дарина Клименко

# data[].attributes.body
4 грудня стартує Національний тиждень читання, мета якого — обʼєднати суспільство довкола читання. Цьогорічне гасло - «Бути своїми»!

Пропонуємо протягом тижня читати сучасну українську поезію.

Щодня ми будемо знайомити вас із творчістю одного із сучасних поетів і пропонуватимемо невелике завдання.

5 днів - 5 завдань. Доєднатися можна в будь-який час протягом тижня. Серед учасників, що виконають усі завдання, 11 грудня розіграємо книгу "Скрипниківка" з підписом автора. Але це не всі сюрпризи, які ми вам підготували ;)

Читайте разом з нами!

Будьмо своїми!

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Катерина Кремінська

# data[].attributes.attachment_link.title
Національний тиждень читання

# data[].attributes.body
Тут можна ознайомитися зі списком учасників та які завдання вони виконали, який номер присвоєний кожному.

Надалі в розіграші використовувався саме номер зі списку;)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Катерина Кремінська

# data[].attributes.headline
Малишева Поліна 

# data[].attributes.subject
Малишева Поліна 

# data[].attributes.headline
Самойленко Уляна 7-Б

# data[].attributes.body
Самойленко Уляна 7-Б

# data[].attributes.headline
Робота Свешнікової Аріна

# data[].attributes.subject
Робота Свешнікової Аріна

# data[].attributes.body
7-б

# data[].attributes.headline
Варвара Зірка

# data[].attributes.subject
Варвара Зірка

# data[].attributes.headline
Ланько Анастасія

# data[].attributes.subject
Ланько Анастасія

# data[].attributes.headline
Макаренко Степан 7-А

# data[].attributes.subject
Макаренко Степан 7-А

# data[].attributes.headline
Погорєлова Вєроніка 7-А

# data[].attributes.subject
Погорєлова Вєроніка 7-А

# data[].attributes.headline
Сухотерін Максим 7-Б

# data[].attributes.subject
Сухотерін Максим 7-Б

# data[].attributes.headline
Кирило Денисов

# data[].attributes.body
Кирило Денисов

# data[].attributes.headline
Коптєв Микита 7-Б

# data[].attributes.subject
Коптєв Микита 7-Б

# data[].attributes.headline
Самойленко У. 7Б

# data[].attributes.body
Самойленко У. 7Б

# data[].attributes.attachment_caption
Анна Готвянська

# data[].attributes.headline
Головащенко Михайло

# data[].attributes.subject
Головащенко Михайло

# data[].attributes.headline
Зінченко Руслана

# data[].attributes.subject
Зінченко Руслана

# data[].attributes.headline
Олійник Микита

# data[].attributes.subject
Олійник Микита

# data[].attributes.headline
Дебрецені Дмітрий

# data[].attributes.subject
Дебрецені Дмітрий

# data[].attributes.attachment_caption
Анна Готвянська

# data[].attributes.headline
Два вірних друга, Стре

# data[].attributes.body
Два вірних друга, Стрельніков Максим

# data[].attributes.headline
Криворучко Георгій

# data[].attributes.subject
Криворучко Георгій

# data[].attributes.headline
Фоміна Варвара

# data[].attributes.subject
Фоміна Варвара

# data[].attributes.attachment_link.title
Без названия (11)

# data[].attributes.headline
Назар Донець

# data[].attributes.subject
Назар Донець

# data[].attributes.headline
Свешнікова Аріна 

# data[].attributes.subject
Свешнікова Аріна 

# data[].attributes.body
Людина сама нічого не може

Людині завжди потрібен інший

# data[].attributes.attachment_caption
Дивного бачення світу не буває? Хіба так...    

# data[].attributes.headline
Кіян Марта 8б

# data[].attributes.body
Кіян Марта 8б

# data[].attributes.headline
Ланько Анастасія

# data[].attributes.subject
Ланько Анастасія

# data[].attributes.headline
Макаренко Степан

# data[].attributes.subject
Макаренко Степан

# data[].attributes.attachment_caption
"людина сама нічого не може людині завжди потрібен інший"

# data[].attributes.headline
Малишева Поліна

# data[].attributes.subject
Малишева Поліна

# data[].attributes.headline
Cавицький Микита 8-А

# data[].attributes.subject
Cавицький Микита 8-А

# data[].attributes.headline
Май Суан Мінь Фук

# data[].attributes.subject
Май Суан Мінь Фук

# data[].attributes.headline
Ткачова Еріка

# data[].attributes.subject
Ткачова Еріка

# data[].attributes.headline
Смикова Вероніка, 8-А

# data[].attributes.subject
Смикова Вероніка, 8-А

# data[].attributes.headline
Яся Жолткевич-Стебенєва(8-А)

# data[].attributes.subject
Яся Жолткевич-Стебенєва(8-А)

# data[].attributes.headline
Ключко Катерина

# data[].attributes.subject
Ключко Катерина

# data[].attributes.headline
Топорков Артем

# data[].attributes.body
Топорков Артем

# data[].attributes.headline
Жолткевич-Стебенєва Яся(8-А)

# data[].attributes.subject
Жолткевич-Стебенєва Яся(8-А)

# data[].attributes.body
Ніби звичайний сірник,а кожний побачить своє…

# data[].attributes.headline
Варвара Зірка

# data[].attributes.subject
Варвара Зірка

# data[].attributes.headline
Дарина Клименко

# data[].attributes.subject
Дарина Клименко

# data[].attributes.body
Родина

# data[].attributes.headline
Павленко Олена

# data[].attributes.body
Павленко Олена

# data[].attributes.headline
Варвара Зірка

# data[].attributes.subject
Варвара Зірка

# data[].attributes.body
А потім нам ще доведеться відбудувати мову.

Щоб свічка перестала бути окопною,

щоб пташка знову вбралася в пір’я,

щоб квіти перестали плюватись вогнем.

Щоб підвал знову став житлом солодкого варення й картоплі вусатої.

Щоб тепло стало теплим, не відлунюючи «тепликом», як дідам нашим віддавало «теплушкою».

Мову відбудувати найтяжче, бо навіть коли ми вставимо усі вікна, вони залишаться віконними отворами,

і стіна, пофарбована свіжо, не матиме значення, якщо за нею не буде другої,

і навіть коли постелимо килими, не перестанемо думати про міцність перекриттів під ними:

так війна оголила наші доми до скелету,

здерла з нас шкіру, щоб легше було перевірити, чи ще б’ється під нею серце.

Серце б’ється, і ми заспокоюємося. Таким стало значення слова «спокій».

Але чи вдасться нам полікувати слово «мир», щоб із нього не висипалися озброєні до зубів окупанти?

Чи вдасться нам відбудувати слово «братерство», щоб від нього не здушувало у горлі?

І навіть якщо слова ці лишаться в полі, непридатні й тупі, як обгорілі ворожі танки,

чи варто буде сумувати за ними? Хіба мало нам буде смутку?

Остап Сливинський

# data[].attributes.headline
Ланько Анастасія

# data[].attributes.subject
Ланько Анастасія

# data[].attributes.body
І вже коли ти спиш, починається сніг.
Прийшовши з ночі,
виявившись із нічого,
з чорного шепоту,
з горизонту нічного,
з повітрь усіх,
із розламів усіх.
Коли ти спиш, він рухається з передмість,
рухається між дерев,
падає над стежками,
над цегляними брамами,
над ганками й хідниками,
над кожним із перехресть,
над кожним з обійсть,
над кожною з колій,
над кожним із бездоріж,
над школами,
над вокзалами,
над мостами,
падає до безкінечності,
падає до нестями.
Коли нічого немає.
Коли ти спиш.
Над кожним із вікон,
над кожною із осель,
падає над крамницями,
падає над дворами,
засипаючи русла,
огортаючись прапорами,
влітаючи до підвалів,
сягаючи стель.
Над кожним із пустищ,
над кожною з новобудов,
над кожною із веранд,
над кожною із віконниць.
Пробираючись вглиб.
Рухаючись від околиць.
Сніг входить до міста так,
як під шкіру входить любов.
Глибоко.
До крові.
До сухожиль.
До темних місць,
з яких починається подих.
Солодко, наче втома, наче наркотик.
Гостро, наче впевненість, наче біль.
Уздовж нервів,
ніби уздовж рік.
На дні легень, мовби на дні копалень,
свідченням всіх майбутніх
безсонь і запалень,
свідченням всіх зупинок
і всіх доріг,
свідченням всіх перевтілень,
які постають,
свідченням всіх початків
і всіх повернень,
ламка, мов березень,
зріла, неначе серпень,
любов підіймається тілом,
як гріта ртуть.
Прогріваючи горлом
промерзле скло.
Над усіма алеями,
над домами.
Коли ти спиш,
коли нічого немає.
Коли немає навіть того,
що завжди було.
…Тримай це відчуття
солоду й гіркоти,
відчуття пекла,
що в пальцях тобі запеклося,
коли торкаєшся її одягу і волосся,
коли простягаєш їй руку,
виводячи з темноти.
Це вона всотується в хребта високу пітьму.
Це вона чередами жене
золоті заметілі.
Радій цій чорній любові у власному тілі.
Незважаючи ні на що.
Всупереч усьому.

© Сергій Жадан

# data[].attributes.headline
Погорєлова Вєроніка

# data[].attributes.subject
Погорєлова Вєроніка

# data[].attributes.body
...не знайде бога – візьме люстерко

та навіть там себе не впізнає

бо в собі бачить обличчя смерті

й не розуміє що смерті немає..

# data[].attributes.headline
Самойленко Уляна 

# data[].attributes.body
Самойленко Уляна

# data[].attributes.headline
Погорєлова Вєроніка 7-А

# data[].attributes.subject
Погорєлова Вєроніка 7-А

# data[].attributes.body
1. Тремтячий вогонь свічки

2. Ярмарка

3. Майбутнє

# data[].attributes.headline
Макаренко Степан

# data[].attributes.subject
Макаренко Степан

# data[].attributes.body
Не турбуйсь за мою втому,

не турбуйсь за кількість мін.

мамо, я прийду додому.

мамо, я знайду свій дім.

обніми мене з порогу,

а від нього ні на крок.

мамо, вірю в перемогу,

мамо, з нами ж завжди Бог.

в мене гояться всі рани,

кажуть хлопці: йдем ва банк.

мамо, що нам зроблять гради?

мамо, що нам зробить танк?

я піднімуся, зумію,

не відійду від керма

мамо, дивна ця росія,

мамо, дивна ця війна.

все знайде свої кордони,

буде гучно чути дзвін –

мамо, я прийшов додому,

мамо, я знайшов свій дім.

Богдан Фесик

# data[].attributes.headline
Смикова Вероніка, 8-А

# data[].attributes.subject
Смикова Вероніка, 8-А

# data[].attributes.headline
Ланько Анастасія

# data[].attributes.subject
Ланько Анастасія

# data[].attributes.body
1. Волонтери

2. Свічка

3. Темрява

# data[].attributes.headline
Варвара Зірка

# data[].attributes.subject
Варвара Зірка

# data[].attributes.body
1. Мить

2. Ніч

3. Свічка

# data[].attributes.headline
Погорєлова Вєроніка 7-А

# data[].attributes.subject
Погорєлова Вєроніка 7-А

# data[].attributes.body
Ліна Костенко

Мій перший вірш написаний в окопі, надрукований в 1998

Мій перший вірш написаний в окопі,
На тій сипкій од вибухів стіні,
Коли згубило зорі в гороскопі
Моє дитинство, вбите не війні.
Лилась пожежі вулканічна лава,
Стояли в сивих кратерах сади.
І захлиналась наша переправа
Шаленим шквалом полум’я й води.
Був білий світ не білий вже, а чорний.
Вогненна ніч присвічувала дню.
І той окопчик —
Як підводний човен
У морі диму, жаху і вогню.
Це вже було ні зайчиком, ні вовком –
Кривавий світ, обвуглена зоря!
А я писала мало не осколком
Великі букви, щойно з букваря.
Мені б ще гратись в піжмурки і в класи,
В казки літать на крилах палітур.
А я писала вірші про фугаси,
А я вже смерть побачила впритул.
О перший біль тих недитячих вражень,
Який він слід на серці залиша!
Як невимовне віршами не скажеш,
Чи не німою зробиться душа?!
Душа в словах — як море в перископі,
І спомин той — як відсвіт на чолі…
Мій перший вірш написаний в окопі.
Він друкувався просто на землі.

# data[].attributes.body
Вулиця, ніч, ліхтар

# data[].attributes.headline
Жолткевич-Стебенєва Яся(8-А)

# data[].attributes.subject
Жолткевич-Стебенєва Яся(8-А)

# data[].attributes.body
Свічки,кава,дощ

# data[].attributes.headline
Ткачова Еріка

# data[].attributes.subject
Ткачова Еріка

# data[].attributes.body
Ностальгія, сум, ніч

# data[].attributes.headline
Ключко Катерина

# data[].attributes.subject
Ключко Катерина

# data[].attributes.body
Свічка, долоні, ліхтарі

# data[].attributes.headline
Савицький Микита

# data[].attributes.subject
Савицький Микита

# data[].attributes.body
Центр міста, шоста ранку

# data[].attributes.headline
Самойленко Уляна 

# data[].attributes.subject
Самойленко Уляна 

# data[].attributes.body
Карпати, Харків на початку війни, рідний район

# data[].attributes.attachment_caption
Тарас Григорович Шевченко 

# data[].attributes.headline
Свешнікова Аріна 

# data[].attributes.subject
Свешнікова Аріна 

# data[].attributes.body
Кохайтеся, чорнобриві,

Та не з москалями,

Бо москалі — чужі люде,

Роблять лихо з вами.

Москаль любить жартуючи,

Жартуючи кине;

Піде в свою Московщину,

А дівчина гине...

Якби сама, ще б нічого,

А то й стара мати,

Що привела на світ Божий,

Мусить погибати.

Серце в’яне співаючи,

Коли знає, за що;

Люде серця не побачать,

А скажуть — ледащо!

Кохайтеся ж, чорнобриві,

Та не з москалями,

Бо москалі — чужі люде,

Згнущаються вами.

# data[].attributes.headline
Свешнікова Аріна 

# data[].attributes.subject
Свешнікова Аріна 

# data[].attributes.body
1.Темрява

2.Сум

3.Надія

# data[].attributes.headline
Макаренко Степан 

# data[].attributes.subject
Макаренко Степан 

# data[].attributes.body
Спокій, сум, світло.

# data[].attributes.headline
Коптєв Микита(Сенкан Риба)

# data[].attributes.subject
Коптєв Микита(Сенкан Риба)

# data[].attributes.body
Риба

Водна пані

Плаває Говорить Красується

Риба-це водний скарб

Вода

# data[].attributes.headline
Кирило Денисов

# data[].attributes.subject
Кирило Денисов

# data[].attributes.body
1 полум'я

2 сум

3 незлозуміле майбутне

# data[].attributes.headline
Донець Назар

# data[].attributes.subject
Донець Назар

# data[].attributes.body
Риба

морська та зеркальна

плаває,пірнає, ховається

живе у морях.

Вода

# data[].attributes.headline
Варя Фоміна 

# data[].attributes.subject
Варя Фоміна 

# data[].attributes.body
Риба-

Смішна, забавна.

Пливе, стрибає, пускає бульки.

Риби живуть так давно.

Море.

# data[].attributes.headline
Сенкан. Сухотерін Максим 7-Б

# data[].attributes.subject
Сенкан. Сухотерін Максим 7-Б

# data[].attributes.body
Дощ

сильний і могутній

починаєтся біжить йде

забирає все погане

вода

# data[].attributes.headline
Свешнікова Аріна 

# data[].attributes.subject
Свешнікова Аріна 

# data[].attributes.body
Рибка

Красива,слизька

Плаває,дихає, тішиться

Мешкає у воді

Водолюб

# data[].attributes.headline
Сенкан з рибою (Стрельніков М.)

# data[].attributes.subject
Сенкан з рибою (Стрельніков М.)

# data[].attributes.body
Риба

Красива, енергійна

Плаває, скаче, пірнає

Вислизає з рук

Річка

# data[].attributes.headline
Дебрецені Дмітрий

# data[].attributes.subject
Дебрецені Дмітрий

# data[].attributes.body
Риба:

Красива,єнергічна

Плаває, стрібає, Живе

Живе у морі

Річка

# data[].attributes.headline
Денисов Кирило

# data[].attributes.subject
Денисов Кирило

# data[].attributes.body
Риба-

красива, слизька, смішна

плаває красується, підстрибує

живе в Атлантичному океані

модниця.

# data[].attributes.headline
Головащенко Михайло

# data[].attributes.subject
Головащенко Михайло

# data[].attributes.body
Риба

Красива, ніжна

Плаває, стрибає,говорить

Риби живуть у морях та річках

Океан

# data[].attributes.headline
Коваленко Влад

# data[].attributes.subject
Коваленко Влад

# data[].attributes.body
Риба.

Пливуча, швидка.

Плаває, шикує, їсть.

Живе у водичці.

Водичка.

# data[].attributes.body
Риба

Весела, активна

Живе, харчується, плаває

Пливе до сім'ї

Безмежний океан....

(Анна Готвянська)

# data[].attributes.headline
Денисов Кирило 

# data[].attributes.subject
Денисов Кирило 

# data[].attributes.headline
Кирило Денисов

# data[].attributes.subject
Кирило Денисов

# data[].attributes.body
Ой з-за гори, із-за кручі

Та скриплять вози їдучи,

Попереду козаченько

Так вигукує йдучи:

"Україно, Україно,

Моя рідна мати!

Чи ще довго над тобою

Будуть панувати?

Чи ще довго кровавицю

Будуть з тебе пити,

Та й діточок твоїх бідних

В кайданах водити?

Твоя слава - у могилі,

А воля - в Сибіру.

От що тобі, матусенько,

Москалі зробили!

Гукни ж, гукни, Україно,

Нещасная вдово!

Може, діти на твій голос

Обізвуться знову!

Може, знову розв’яжуться

Зав’язані руки,

Може, знову бряжчатимуть

Козацькі шаблюки!

Може, військо запорозьке,

Як море, заграє,

А дівчина, як і перше,

Пісню заспіває!

Тоді вже нас не забудуть

І московські внуки,

Бо кров за кров катам нашим

І муки за муки!

Гукни ж, серце-Україно,

Та тільки скоріше,

Бо чим більше ссуть кров нашу

Все більше та більше!"

# data[].attributes.headline
Ярешко Вероніка 

# data[].attributes.subject
Ярешко Вероніка 

# data[].attributes.body
Ярешко Вероніка, сірники горя з частиною щастя

# data[].attributes.headline
Сірник( крячко Іван)

# data[].attributes.subject
Сірник( крячко Іван)

# data[].attributes.headline
Андрій Коцур

# data[].attributes.subject
Андрій Коцур

# data[].attributes.headline
Самойленко Уляна

# data[].attributes.subject
Самойленко Уляна

# data[].attributes.body
Риба

Луската, мокра

Пливе, мовчить, булькає

Вода тече, все пам’ятає

Потік

# data[].attributes.headline
Муковоз Михайло

# data[].attributes.subject
Муковоз Михайло

# data[].attributes.body
Риба-

красива, весела

Відпочиває, харчується, сміється

Живе в морі, плаває біля своєї домівки.

Відпочинок

# data[].attributes.headline
Соболь Матвій

# data[].attributes.subject
Соболь Матвій

# data[].attributes.body
Рибка

Красива, смачна.

Плаває, дихає, їсть.

Вислизає з неумілих рук.

Організм.

# data[].attributes.headline
Сисоєв Матвій

# data[].attributes.subject
Сисоєв Матвій

# data[].attributes.body
Риба

морська, водяна

плаває, пірнає, сміється

Риба дуже любить веселитися.

Вода

# data[].attributes.headline
Дунаєвський Макар 7-А

# data[].attributes.subject
Дунаєвський Макар 7-А

# data[].attributes.body
Риба

Жива, симетрична

Плаває, харчується, думає

Вона має багато видів.

Гармонія