# data[].attributes.body
Fou una institució fundada en 1939 per la metgessa suïssa Elisabeth Eidenbenz en la comunitat francesa de Elna, que va permetre el naixement de 597 nens les mares dels quals estaven refugiades de la Guerra Civil Espanyols, es trobaven internades en camps de concentració del sud-oest de França. També va fer lo propi amb 200 mes, fills de dones jueus perseguides per el nazisme, durant la Segona Guerra Mundial. Va ser tancat per la Gestapo en 1944, després d’haver ajudat a néixer a 597 bebès.

# data[].attributes.body
Elizabeth Eidenbenz va ser una mestra Suïssa que va arribar a Madrid, amb 24 anys, el 24 d'abril de 1937 com a infermera voluntària de l'Associació d'ajuda a la infància de la guerra per ajudar a les mares i els nens durant la guerra civil espanyola, formant part d'un carregament d'ajuda humana i material. Quan es va produir la caiguda de la República, es va traslladar al costat dels refugiats al sud-est de França, on la majoria van ser internats. Allí es va posar a buscar i recollir a les dones embarassades dels camps d'internament habilitats pels francesos.

# data[].attributes.attachment_link.description
Sur de Francia, 1942. Después de tres años devolviendo su dignidad a las madres internadas en los campos de refugiados y salvando las vidas de sus bebés, la Maternidad de Elna ha sido condenada al cierre por las autoridades francesas. Su directora, Elisabeth Eidenbenz, sus colaboradores y las madres a las que ha ayudado harán todo lo posible por impedirlo.

# data[].attributes.body
Conxita Vila va ser unes de les dones que va parir a la Maternitat d’Elna durant el període d’entreguerres.  També va participar, explicant la seva història, en el llibre d’Assumpta Montellà i a la pel·lícula de TV3 “La llum d’Elna”.
La dona explica la seva història començant per quan va decidir escapar-se amb el seu marit embarassada. Es van quedar en un poble a prop dels Pirineus i una amiga seva els va avisar de la maternitat i no van dubtar en anar. Allà s’hi van quedar poc més que un mes, durant el qual ella s’encarregava de fregar les escales, com altres dones s’ocupaven d’altres parts de la casa. En aquell temps diu que l’Elisabeth encara que era una dona bastant jove era molt dura, i moltes vegades tocava la guitarra per alegrar l’ambient.
També explica que allà també venien dones dels camps, aquestes mai parlaven, havien patit molt, per això les mantenien allà el major temps possible.
Ella després de tenir al seu fill, va trigar vuit dies en tornar a la casa d’on havien vingut amb el seu marit, però aquest als anys 60 va morir i ella va tornar a Catalunya.

# data[].attributes.headline
ASSUMPTA MONTELLÀ I LA MATERNITAT D'ELNA

# data[].attributes.subject
ASSUMPTA MONTELLÀ I LA MATERNITAT D'ELNA

# data[].attributes.body
Assumpta Montellà és una historiadora i escriptora que va treure a la llum tota la història de la Maternitat d’Elna. Tot va començar en un treball de recerca al 2002. Gràcies a diversos testimonis que van estar presents en l’exili, va poder reconstruir la història i escriure un llibre sobre ella.
L’autora va voler escriure aquesta història perquè fins aquell moment ningú sabia res d’aquesta història que tant la va emocionar. Això va passar perquè l’Elisabeth mai ho havia pensat, ella no creia que per ajudar a la gent i a les noves que vindrien havia de treure cap mèrit. Era una dona molt solidària.
A partir de la sortida del seu llibre es va fer una exposició a Sant Andreu de la Barca i va anar fent xerrades tant a gent gran com a adolescents als instituts. A qui més van impressionar aquestes xerrades van ser als joves, ja que aquest tipus d’història no passa actualment.
També, després del seu gran èxit, a partir del 2008 va començar a reunir-se amb la majoria les Elnes de Catalunya per fer-se una foto en honor a la protagonista de la història.
Per acabar, Assumpta Montellà defineix la seva obra amb una frase del filòsof Walter Benjamin: “El més important i el més difícil és recuperar la història de qui no té nom”.