# data[].attributes.attachment_link.title
Анджела Нанетті

# data[].attributes.attachment_link.description
Анджела Нанетті "Мій дідусь був черешнею" Анджела Нанетті Анджела Нанетті (італ. angela nanetti; нар. 8 листопада 1942, Будріо, Італія) - італійська

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
СлухайДоСлухай

# data[].attributes.attachment_link.title
ПОВНА ВЕРСІЯ ТВОРУ ІІ Мій дідусь був черешнею / Анджела Нанетті

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Видавництво Старого Лева

# data[].attributes.attachment_link.title
Буктрейлер книги "Мій дідусь був черешнею"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Тетяна Алексенко

# data[].attributes.attachment_link.title
Ернст-Теодор-Амадей Гофман Лускунчик і Мишачий король.pdf

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Оксана Калиниченко

# data[].attributes.attachment_link.title
Гофман. Лускунчик та мишачий король. 3,4

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Створюйте кращі уроки швидше

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1) Яка країна подарувала світові Ернста Теодора Амадея Гофмана? a) Німеччина b) Франція c) Англія d) Данія 2) Коли відбуваються події у казці "Лускунчик і Мишачий король"? a) напередодні Великодня b) напередодні дня народження Фріца c) напередодні Різдва d) напередодні дня народження Марі 3) Що подарував дітям хрещений? a) замок із дзеркальними вікнами і позолоченими вежками b) комплект олов'яних солдатиків c) велику коробку солодощів d) великий годинник з дзівіночками 4) Хто з дітей першим побачив Лускунчика? a) Фріц b) Марі c) Луїза 5) Ким був Лускунчик до перетворення на іграшку? a) Принцом b) Племінником Дроссельмайера c) Солдатом d) Звіздарем 6) Що мав зробити юнак, щоби зняти чари з принцеси Пірліпат? a) розгризти горіх Кракатук b) полюбити принцесу c) убити Мишильду d) убити Мишачого короля 7) Що Мишачий король вимагав у Марі в обмін на безпеку Лускунчика? a) руку і серце b) смаженого сала c) солодощі та іграшки d) позбутися котів 8) Хто допоміг Лускунчику перемогти Мишачого короля? a) Хрещений b) коти c) ляльки Марі d) солдатики Фріца 9) Який предмет допоміг Марі врятувати Лускунчика під час битви з мишами? a) лялька b) хлопавка c) черевичок d) свічка 10) Яку казку розповів дітям Дросельмаєр? a) Казку про твердий горіх b) Казку про Марципановий замок c) Казку про олов'яних содатиків d) Казку про чарівну скриньку 11) Що подарував Лускунчик Марі на знак перемоги над Мишачим королем? a) сім золотих корон b) діамантову каблучку c) букет троянд d) мармеладний замок 12) Чим закінчується казка? a) весіллям Марі і молодого Дросельмаєра b) загибеллю Мишачого короля c) святковою вечерею d) екскурсією по Марципановому замку

# data[].attributes.attachment_link.title
Е.Т.А. Гофман. "Лускунчик і Мишачий король"

# data[].attributes.attachment_link.description
1) Яка країна подарувала світові Ернста Теодора Амадея Гофмана? 2) Коли відбуваються події у казці "Лускунчик і Мишачий король"?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Презентація до уроків зарубіжної літератури (5 клас НУШ) за повістю-казкою "Лускунчик та Мишачий король" Ернста Амадея Гофмана. Матеріал містить цікаві вправи та завдання ( ребуси, філворди, QR-коди, анаграми, Кола Вена тощо), що формують ключові компетентності учнів, вчить працювати з медіатекстом. Запропоновані завдання можуть бути використані вчителем на різних етапах уроку та для самостійного опрацювання учнями.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наливайко Олена Євгенівна

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація "Лускунчик і Мишачий король"

# data[].attributes.attachment_link.description
Презентація до уроків зарубіжної літератури (5 клас НУШ) за повістю-казкою "Лускунчик та Мишачий король" Ернста Амадея Гофмана. Матеріал містить цікаві впр...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
<div class="xblock xblock-public_view xblock-public_view-vertical" data-course-id="course-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023" data-init="VerticalStudentView" data-runtime-class="LmsRuntime" data-runtime-version="1" data-block-type="vertical" data-usage-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@vertical+block@0b3f011fd54b4e18bbf611d68c35bb76" data-request-token="e9f6dec2c13f11eebc817a4b34503651" data-graded="False" data-has-score="False"> <div class="vert-mod"> <div class="vert vert-0" data-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@html+block@d57d0bc23cfd418eb83feb9e1c3b3529"> <div class="xblock xblock-public_view xblock-public_view-html xmodule_display xmodule_HtmlBlock" data-course-id="course-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023" data-init="XBlockToXModuleShim" data-runtime-class="LmsRuntime" data-runtime-version="1" data-block-type="html" data-usage-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@html+block@d57d0bc23cfd418eb83feb9e1c3b3529" data-request-token="e9f6dec2c13f11eebc817a4b34503651" data-graded="False" data-has-score="False"> <script type="json/xblock-args" class="xblock-json-init-args"> {"xmodule-type": "HTMLModule"} </script> <h3 style="text-rendering: optimizelegibility; margin: 0px 0px 10px; padding: 0px; border: 0px; outline: 0px; font-variant-numeric: inherit; font-variant-east-asian: inherit; font-stretch: inherit; font-size: 1.1125em; font-family: 'Open Sans', 'Helvetica Neue', Helvetica, Arial, sans-serif; vertical-align: baseline; color: #333333;"><strong style="text-rendering: optimizelegibility; margin: 0px; padding: 0px; border: 0px; outline: 0px; font-style: inherit; font-variant: inherit; font-stretch: inherit; font-size: inherit; line-height: 1.4em; font-family: inherit; vertical-align: baseline;">Переглянь уважно навчальне відео та опрацюй додаткові навчальні матеріали. Далі - виконай тестові завдання для самоконтролю.</strong></h3> </div> </div> <div class="vert vert-1" data-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@video+block@bdb9f9982a9a407b9f610f61563ee8e3"> <div class="xblock xblock-public_view xblock-public_view-video xmodule_display xmodule_VideoBlock" data-course-id="course-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023" data-init="XBlockToXModuleShim" data-runtime-class="LmsRuntime" data-runtime-version="1" data-block-type="video" data-usage-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@video+block@bdb9f9982a9a407b9f610f61563ee8e3" data-request-token="e9f6dec2c13f11eebc817a4b34503651" data-graded="False" data-has-score="False"> <script type="json/xblock-args" class="xblock-json-init-args"> {"xmodule-type": "Video"} </script> <h3 class="hd hd-2">Навчальне відео</h3> <div id="video_bdb9f9982a9a407b9f610f61563ee8e3" class="video closed" data-metadata='{&#34;autoAdvance&#34;: false, &#34;autohideHtml5&#34;: false, &#34;autoplay&#34;: false, &#34;captionDataDir&#34;: null, &#34;completionEnabled&#34;: false, &#34;completionPercentage&#34;: 0.95, &#34;duration&#34;: 0.0, &#34;end&#34;: 0.0, &#34;generalSpeed&#34;: 1.0, &#34;lmsRootURL&#34;: &#34;https://lms.e-school.net.ua&#34;, &#34;poster&#34;: null, &#34;prioritizeHls&#34;: false, &#34;publishCompletionUrl&#34;: &#34;/courses/course-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023/xblock/block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@video+block@bdb9f9982a9a407b9f610f61563ee8e3/handler/publish_completion&#34;, &#34;recordedYoutubeIsAvailable&#34;: true, &#34;savedVideoPosition&#34;: 0.0, &#34;saveStateEnabled&#34;: false, &#34;saveStateUrl&#34;: &#34;/courses/course-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023/xblock/block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@video+block@bdb9f9982a9a407b9f610f61563ee8e3/handler/xmodule_handler/save_user_state&#34;, &#34;showCaptions&#34;: &#34;true&#34;, &#34;sources&#34;: [&#34;https://vso-public-media-content.s3.eu-central-1.amazonaws.com/Language-and-literature-5-6th/FrWK4gUzT30.mp4&#34;], &#34;speed&#34;: null, &#34;start&#34;: 0.0, &#34;streams&#34;: &#34;1.00:FrWK4gUzT30&#34;, &#34;transcriptAvailableTranslationsUrl&#34;: &#34;/courses/course-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023/xblock/block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@video+block@bdb9f9982a9a407b9f610f61563ee8e3/handler/transcript/available_translations&#34;, &#34;transcriptLanguage&#34;: &#34;en&#34;, &#34;transcriptLanguages&#34;: {&#34;en&#34;: &#34;English&#34;}, &#34;transcriptTranslationUrl&#34;: &#34;/courses/course-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023/xblock/block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@video+block@bdb9f9982a9a407b9f610f61563ee8e3/handler/transcript/translation/__lang__&#34;, &#34;ytApiUrl&#34;: &#34;https://www.youtube.com/iframe_api&#34;, &#34;ytMetadataEndpoint&#34;: &#34;&#34;, &#34;ytTestTimeout&#34;: 1500}' data-bumper-metadata='null' data-autoadvance-enabled="False" data-poster='null' tabindex="-1" > <div class="focus_grabber first"></div> <div class="tc-wrapper"> <div class="video-wrapper"> <span tabindex="0" class="spinner" aria-hidden="false" aria-label="Триває завантаження відео плеєра"></span> <span tabindex="-1" class="btn-play fa fa-youtube-play fa-2x is-hidden" aria-hidden="true" aria-label="Переглянути відео"></span> <div class="video-player-pre"></div> <div class="video-player"> <div id="bdb9f9982a9a407b9f610f61563ee8e3"></div> <h4 class="hd hd-4 video-error is-hidden">Не знайдено жодного джерела відео матеріалів для відтворення.</h4> <h4 class="hd hd-4 video-hls-error is-hidden"> Ваш браузер не підтримує цей формат відео. Спробуйте інший браузер. </h4> </div> <div class="video-player-post"></div> <div class="closed-captions"></div> <div class="video-controls is-hidden"> <div> <div class="vcr"><div class="vidtime">0:00 / 0:00</div></div> <div class="secondary-controls"></div> </div> </div> </div> </div> <div class="focus_grabber last"></div> </div> </div> </div> <div class="vert vert-2" data-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@pdf+block@48cb49b7fc3a4b17bef02169d24becd7"> <div class="xblock xblock-public_view xblock-public_view-pdf" data-course-id="course-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023" data-block-type="pdf" data-usage-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@pdf+block@48cb49b7fc3a4b17bef02169d24becd7" data-request-token="e9f6dec2c13f11eebc817a4b34503651" data-graded="False" data-has-score="False"> <div class="page-banner"><div class="alert alert-warning"><span class="icon icon-alert fa fa fa-warning" aria-hidden="true"></span><div class="message-content">Конспект доступне для перегляду та виконання після <a href=/register>реєстрації</a>/<a href=/login>авторизації</a> на платформі.</div></div></div> </div> </div> <div class="vert vert-3" data-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@problem+block@9e5ea7d0acc1480282323abcc8c3a172"> <div class="xblock xblock-public_view xblock-public_view-problem xmodule_display xmodule_ProblemBlock" data-course-id="course-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023" data-block-type="problem" data-usage-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@problem+block@9e5ea7d0acc1480282323abcc8c3a172" data-request-token="e9f6dec2c13f11eebc817a4b34503651" data-graded="False" data-has-score="True"> <div class="page-banner"><div class="alert alert-warning"><span class="icon icon-alert fa fa fa-warning" aria-hidden="true"></span><div class="message-content">Завдання 1 доступне для перегляду та виконання після <a href=/register>реєстрації</a>/<a href=/login>авторизації</a> на платформі.</div></div></div> </div> </div> <div class="vert vert-4" data-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@problem+block@14f0ad8c78e54a0985556fa859880243"> <div class="xblock xblock-public_view xblock-public_view-problem xmodule_display xmodule_ProblemBlock" data-course-id="course-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023" data-block-type="problem" data-usage-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@problem+block@14f0ad8c78e54a0985556fa859880243" data-request-token="e9f6dec2c13f11eebc817a4b34503651" data-graded="False" data-has-score="True"> <div class="page-banner"><div class="alert alert-warning"><span class="icon icon-alert fa fa fa-warning" aria-hidden="true"></span><div class="message-content">Завдання 2 доступне для перегляду та виконання після <a href=/register>реєстрації</a>/<a href=/login>авторизації</a> на платформі.</div></div></div> </div> </div> <div class="vert vert-5" data-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@problem+block@92afe5b6dbfc4ae883f21009bee1510f"> <div class="xblock xblock-public_view xblock-public_view-problem xmodule_display xmodule_ProblemBlock" data-course-id="course-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023" data-block-type="problem" data-usage-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@problem+block@92afe5b6dbfc4ae883f21009bee1510f" data-request-token="e9f6dec2c13f11eebc817a4b34503651" data-graded="False" data-has-score="True"> <div class="page-banner"><div class="alert alert-warning"><span class="icon icon-alert fa fa fa-warning" aria-hidden="true"></span><div class="message-content">Завдання 3 доступне для перегляду та виконання після <a href=/register>реєстрації</a>/<a href=/login>авторизації</a> на платформі.</div></div></div> </div> </div> <div class="vert vert-6" data-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@problem+block@85cd83fb56364eefb5c03c193d2639f9"> <div class="xblock xblock-public_view xblock-public_view-problem xmodule_display xmodule_ProblemBlock" data-course-id="course-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023" data-block-type="problem" data-usage-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@problem+block@85cd83fb56364eefb5c03c193d2639f9" data-request-token="e9f6dec2c13f11eebc817a4b34503651" data-graded="False" data-has-score="True"> <div class="page-banner"><div class="alert alert-warning"><span class="icon icon-alert fa fa fa-warning" aria-hidden="true"></span><div class="message-content">Завдання 4 доступне для перегляду та виконання після <a href=/register>реєстрації</a>/<a href=/login>авторизації</a> на платформі.</div></div></div> </div> </div> <div class="vert vert-7" data-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@problem+block@d257366ad2ae4522804fe3faffd72bf6"> <div class="xblock xblock-public_view xblock-public_view-problem xmodule_display xmodule_ProblemBlock" data-course-id="course-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023" data-block-type="problem" data-usage-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@problem+block@d257366ad2ae4522804fe3faffd72bf6" data-request-token="e9f6dec2c13f11eebc817a4b34503651" data-graded="False" data-has-score="True"> <div class="page-banner"><div class="alert alert-warning"><span class="icon icon-alert fa fa fa-warning" aria-hidden="true"></span><div class="message-content">Завдання 5 доступне для перегляду та виконання після <a href=/register>реєстрації</a>/<a href=/login>авторизації</a> на платформі.</div></div></div> </div> </div> <div class="vert vert-8" data-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@html+block@cdd37b16eac54a0293b326dde85a2c95"> <div class="xblock xblock-public_view xblock-public_view-html xmodule_display xmodule_HtmlBlock" data-course-id="course-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023" data-init="XBlockToXModuleShim" data-runtime-class="LmsRuntime" data-runtime-version="1" data-block-type="html" data-usage-id="block-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@html+block@cdd37b16eac54a0293b326dde85a2c95" data-request-token="e9f6dec2c13f11eebc817a4b34503651" data-graded="False" data-has-score="False"> <script type="json/xblock-args" class="xblock-json-init-args"> {"xmodule-type": "HTMLModule"} </script> <p><strong><span style="color: #333333; font-family: arial, helvetica, sans-serif;"><a target="_blank" class="btn" href="/assets/courseware/v1/67bd5b48f516618306e4c1571aa391cc/asset-v1:UIED+Language-and-literature-5-6th+2023+type@asset+block/%D0%A3%D1%80%D0%BE%D0%BA_77._%D0%95%D1%80%D0%BD%D1%81%D1%82-%D0%A2%D0%B5%D0%BE%D0%B4%D0%BE%D1%80-%D0%90%D0%BC%D0%B0%D0%B4%D0%B5%D0%B9_%D0%93%D0%BE%D1%84%D0%BC%D0%B0%D0%BD.__%D0%9B%D1%83%D1%81%D0%BA%D1%83%D0%BD%D1%87%D0%B8%D0%BA_%D1%96_%D0%9C%D0%B8%D1%88%D0%B0%D1%87%D0%B8%D0%B9_%D0%BA%D0%BE%D1%80%D0%BE%D0%BB%D1%8C_._%D0%A0%D0%BE%D0%B1%D0%BE%D1%82%D0%B0_%D0%BD%D0%B0%D0%B4_%D0%B7%D0%BC%D1%96%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%BC._%D0%94%D0%B6%D0%B5%D1%80%D0%B5%D0%BB%D0%B0__202915__%D1%87%D0%B5%D1%82%D0%B2%D0%B5%D1%80_26__%D0%B6%D0%BE%D0%B2%D1%82%D0%B5%D0%BD%D1%8C_2023_.pdf" alt="Зареєструватися" style="border-radius: 3px; background: #2f45f6; padding: 10px 20px; text-decoration-line: none; display: flex;"><span style="color: #fefefe;">Перелік використаних джерел</span></a></span></strong></p> <p></p> </div> </div> </div> <script type="text/javascript"> (function (require) { require(['/static/js/dateutil_factory.be68acdff619.js?raw'], function () { require(['js/dateutil_factory'], function (DateUtilFactory) { DateUtilFactory.transform('.localized-datetime'); }); }); }).call(this, require || RequireJS.require); </script> <script> function emit_event(message) { parent.postMessage(message, '*'); } </script> </div>

# data[].attributes.attachment_link.title
Матеріали уроку | Урок 77. Ернст-Теодор-Амадей Гофман. «Лускунчик і Мишачий король». Робота над змістом. Реальний світ і вигадка в казці | Мовно-літературна галузь. 5-6 класи Навчальна Програма | ВШО

# data[].attributes.attachment_link.description
Переглянь уважно навчальне відео та опрацюй додаткові навчальні матеріали. Далі – виконай тестові завдання для самоконтролю.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
КАЗКИ УКРАЇНСЬКОЮ

# data[].attributes.attachment_link.title
МАЛЕНЬКИЙ МУК - КАЗКА - КАЗКИ УКРАЇНСЬКОЮ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У місті Нікеї, на моїй батьківщині, жив чоловік, якого всі називали Маленьким Муком. Я був тоді ще зовсім хлопчиськом, але пам'ятаю його дуже добре, тим більше, що через нього мій батько дав мені доброго прочухана.

Маленький Мук був уже старий, але на зріст він так і лишився зовсім крихітний. Уся постать його мала чудернацький вигляд: на маленькому кволому тільці стирчала величезна голова, набагато більша, ніж у інших людей. Маленький Мук жив у великому будинку сам-один. Навіть їжу він варив собі сам. У місто він виходив раз на місяць, і якби щодня опівдні над його дахом не з'являвся густий дим, ніхто б не знав, живий він чи помер. Але вечорами часто можна було бачити, як Маленький Мук гуляє по даху свого будинку. Правда, знизу здавалося, ніби по даху перекочується тільки його велика голова.

Я і мої товариші були злими хлопчиськами. Ми розважалися, перекривлюючи та дражнячи перехожих, і для нас було справжнім святом, коли Маленький Мук виходив з дому. Знаючи, коли саме він звичайно виходить, ми збирались перед його будинком і чекали. Нарешті обережно відчинялися двері; з них показувалася велика голова у величезному тюрбані, а за нею виступало і все маленьке тільце у злинялому халатику і просторих шароварах. На широкому поясі висів кинджал, такий довгий, що важко було сказати, чи кинджал причеплено до Мука, чи Мук причеплений до кинджала.

Коли Мук, нарешті, виходив на вулицю, повітря стрясалося від наших радісних криків. Ми підкидали вгору шапки і скакали навколо нього в якомусь божевільному танці. Маленький Мук поважно кивав нам у відповідь головою і повільно йшов вулицею, човгаючи туфлями. Туфлі в нього були величезні - таких я ніколи ні в кого не бачив. Ми, дітлахи, бігли за ним слідом і кричали: "Маленький Мук! Маленький Мук!"

На його честь ми навіть склали таку пісеньку:

Карлик Мук, карлик Мук,

Ти живеш в великій хаті,

Зрідка ходиш погуляти;

Ти страшний, як та мара,

Голова, немов гора.

Подивися - сміх навкруг,

Спробуй нас впіймати, Мук!

Довгий час потішались ми так над бідним карликом, і - тепер соромно навіть згадати - я кривдив його найбільше. Я завжди намагався ухопити його за полу, а одного разу навіть наступив йому ззаду на туфлі. Маленький Мук Упав, і мені це здалося дуже смішним. Та мені одразу перехотілося сміятись, коли я побачив, Що Маленький Мук, насилу підвівшись, пішов просто до дому мого батька. Увійшовши в будинок, він довго не виходив звідти. Я сховався в куточок біля дверей і чекав, що буде далі. Нарешті двері відчинились, і карлик вийшов. Мій батько провів його до порога, шанобливо підтримуючи під руку, і кілька разів уклонився йому на прощання.

Я довго не наважувався вийти зі своєї схованки. Але голод пересилив мій страх, і боязко, з похиленою головою, я ввійшов у кімнату.

- Ти, я чув, кривдиш достойного Мука, суворо сказав мені батько. - Я розповім тобі його історію, і після цього, сподіваюсь, ти перестанеш збиткуватись над бідним карликом. Але спочатку ти дістанеш повністю свою звичайну порцію,

"Звичайною порцією" було двадцять п'ять ударів, які батько завжди відраховував мені з надмірною точністю. Він узяв свій довгий чубук, вигвинтив з нього янтарний мундштук і відшмагав мене сильніше, ніж будь-коли.

Коли ця процедура закінчилась, батько наказав мені уважно слухати і розповів історію Маленького Мука.

Батько Мука (якого, власне кажучи, звали не Мук, а Мукра) жив також у Нікеї і був людиною поважною, але бідною. Він жив майже так само відлюдно, як тепер Мук. Свого сина-карлика він не любив і соромився показувати його людям. Мук до шістнадцятилітнього віку нічого не вчився, нічого не знав і був зовсім як веселе, безтурботне дитя. Батько завжди докоряв йому за це.

- Ти вже давно зносив свої дитячі черевички, - казав він карлику, - а все бавишся, як немовля.

Одного разу батько Мука упав на вулиці й дуже забився. Після цього він захворів і скоро помер. Жорстокі родичі, яким покійний заборгував більше, ніж міг заплатити, вигнали Мука з дому, порадивши іти шукати щастя по світу. Так Маленький Мук лишився сам-один на світі, без притулку і без гроша за душею. Він випросив собі тільки одяг, що залишився після батька. Батько його був високий, огрядний, і одяг виявився надто довгим та широким для Мука. Не роздумуючи, карлик узяв ножиці, підкоротив куртку й штани і надів їх. Щоправда, вони були дуже широкі, але тут він уже нічого не міг вдіяти. Мук надів батьків тюрбан, оперезався широким, поясом, накинув на себе синій халат - у цьому батьковому одягу він і досі ходить, - до пояса причепив довгий дамаський кинджал, узяв у руку паличку й подався світ за очі.

Весело й безтурботно йшов Мук весь перший день - адже він ішов шукати щастя. Усе здавалося йому цікавим, усе привертало його увагу. Але вже на другий день карлик дуже стомився. Його почали мучити голод і спрага, їсти йому доводилось тільки те, що він знаходив у полі, і спав він просто неба, на голій землі.

На третій день зранку, зійшовши на пагорбок, Мук побачив неподалік велике місто. Золоті півмісяці сяяли на його баштах, яскраві прапори майоріли на будинках і, як здавалося Муку, кликали його до себе. Здивований, стояв він, милуючися з чудового видовища.

"Так, тут Маленький Мук знайде своє щастя, - сказав він до себе і аж підплигнув, дарма що був стомлений. - Або тут, або ніде".

Трошки перепочивши, Мук знову рушив у Дорогу. Та хоч здавалося, ніби до міста зовсім недалеко, іти йому довелося ще довго. Маленькі ніжки потомились, і карлик змушений був часто відпочивати. Нарешті він дістався до міської брами. Тут Мук зупинився, щоб трошки причепуритись: обсмикнув халатик, краще перев'язав на голові тюрбан, розрівняв пояс, поправив: кинджал. Потім змахнув пил з черевиків, узяв паличку і сміливо ввійшов у місто. Довго йшов Мук вулицями міста, але ніде не відчинились двері, ніхто не гукнув йому, як він сподівався: "Маленький Мук, зайди до нас і відпочинь".

Раптом в одному великому гарному будинку, повз який він саме проходив, відчинилося вікно, і якась стара жінка, виткнувши голову, закричала співучим голосом:

Сюди, сюди!

Спішіть до їди.

Я стіл накривала,

Щоб вам смакувало!

Сюди, сюди,

Спішіть до їди!

І відразу ж двері відчинились, і туди почали входити собаки й кінік" - багато-багато кішок і собак. Мук не знав, чи можна і йому прийняти це запрошення. Нарешті він зважився і пішов у будинок.

Якраз перед ним зайшло двоє кошенят, і він вирішив не відставати від них: адже вони, напевне, краще від нього знали, де кухня.

Піднявшись сходами нагору, Мук побачив ту саму жінку, яка виглядала з вікна.

- Чого тобі тут треба? - сердито спитала вона його.

- Ти ж усіх запрошувала на обід, - відповів Мук, - а я дуже голодний, от я й прийшов.

Стара засміялась і сказала:

- Звідки ти взявся, чудний хлопчиську? Усе місто знає, що я варю обід тільки для моїх любих кицьок. А. щоб вони не нудьгували, я запрошую до них товариство, яке ти й сам бачив.

Маленький Мук розповів старій, як йому гірко живеться після смерті батька, і попросив нагодувати його разом з кішками.

Стара розчулилась і добре нагодувала Мука. Коли карлик наївся й напився, вона сказала йому:

- Знаєш що, Мук, залишайся в мене служити! Робота легка, і тобі буде добре.

Маленькому Муку сподобався котячий обід, і він погодився. У пані Агавзі (так звали стару) було два котики і чотири кішечки. Кожного ранку Мук повинен був розчісувати їм шерстку і натирати її дорогоцінними мазями. Коли пані виходила з двору, він доглядав їх. За обідом він подавав їм тарілки, а ввечері вкладав їх на шовкові перини і вкривав оксамитовими ковдрами. Крім кицьок, у домі ще жило кілька маленьких собачок. Карлик повинен був і їх доглядати, але з ними було менше клопоту, ніж з кицьками, яких дані Агавзі любила, мов рідних дітей.

Маленький Мук жив у пані Агавзі так само відлюдно, як колись у батька; крім старої, він бачив день у день лише собак і кицьок. Якийсь час йому жилося все ж таки непогано: роботи було небагато, годували його добре, і стара була ним задоволена. Але кицьки згодом розбестились: тільки стара з двору, вони давай гасати, мов шалені, по кімнатах - усе порозкидають, посуд дорогий поб'ють. Та, почувши хазяйчину ходу на сходах, хитрі кицьки миттю кидались на свої перинки і лише хвостиками помахували, наче нічого й не було. Пані Агавзіі побачивши такий розрух у кімнаті, дуже гнівалась і всю вину складала на Мука. І хоч як вів! виправдувався, вона більше вірила хитрим кицькам, ніж йому.

Маленькому Муку стало тоді дуже сумно. Він зрозумів, що й тут не знайшов свого щастя, і вирішив залишити службу. З першої подорожі він уже знав, як-то погано в дорозі без" грошей, а пані Агавзі тільки обіцяла платити йому за службу, але не платила. От Мук і вирішив здобути належну йому плату яким-небудь іншим шляхом.

Була в тому домі одна кімната, яку пані Агавзі завжди замикала. Мук ні разу не бачив, що там усередині, і це його дуже цікавило. Іноді він чув, як стара шаруділа там чимось, і йому спало на думку, що саме в цій кімнаті вона переховує свої скарби.

Якось уранці, коли хазяйка пішла з двору, до Мука підбігла одна з маленьких собачок (цю собачку пані Агавзі чомусь не любила, а карлик жалів і пестив її), ухопила Мука за його широкі шаровари і потягла за собою. Вона привела його до спальні пані Агавзі і зупинилась перед маленькими дверцятами, яких він раніше не помічав. Дверцята були прочинені. Собачка, а за нею і Мук, увійшли в якусь кімнатку. Мук оглядівся - і як же він зрадів, коли побачив, що це та сама кімната, яка так цікавила його!

В кімнаті було повно старого одягу і дивовижного старовинного посуду. Муку особлива сподобався один глечик - кришталевий з химерними візерунками. Карлик узяв його в руки і почав крутити на всі боки. Раптом - о леле! - кришечка на глечику (він і не помітив, що вона ледве трималася) впала і розлетілася на тисячу скалок!

Бідний Мук стояв ні живий ні мертвий. Тепер уже хоч-не-хоч доведеться тікати: коли стара повернеться і побачить, що він накоїв, йому не минути лиха. Він ще раз нашвидку обдивився кімнату - чи не знайдеться чого, що згодилося б йому в дорозі. Раптом у куточку Мук побачив туфлі.

# data[].attributes.attachment_link.title
Маленький Мук - Вільгельм Гауф, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читайте повний текст "Маленький Мук" (автор: Вільгельм Гауф) онлайн українською. Повний текст електронної книги Вільгельм Гауф - Маленький Мук в перекладі українською мовою на УкрЛіб

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Створюйте кращі уроки швидше

# data[].attributes.attachment_link.title
Синдбад-мореплавець. Перша подорож

# data[].attributes.attachment_link.description
Сортування за групами - Перетягніть кожний з елементів у правильну групу.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Пані Метелиця"

# data[].attributes.attachment_link.description
Розташуйте картинки у правильному порядку відповідно до сюжету твору

# data[].attributes.attachment_link.title
Роль книги в третьому тисячолітті

# data[].attributes.attachment_link.title
Рыжий пятачок (субастик)

# data[].attributes.headline
Знайомство з твором. Приємного читання))

# data[].attributes.subject
Знайомство з твором. Приємного читання))

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Пауль Маар "Машина для здійснення бажань, або Суботик повертається в суботу"

Переклад з німецької Євгенії Горевої.

Зміст

Перший розділ. Грім у четвер

Другий розділ. Машина для здійснення бажань полюбляє точність Третій розділ. Пан Кулес вилетів

Четвертий розділ. Ще одна втеча

П'ятий розділ. Суботик у небезпеці

Шостий розділ. Коротке замикання

Сьомий розділ. Остання цятка

Перший розділ. Грім у четвер

У неділю яскраво світило сонце. Понеділок настав одразу по неділі.

У вівторок на роботі пан Пляшкер сидів такий неспокійний, що це помітив навіть його начальник.

- Що з вами, Пляшкере? - запитав він. - Ви через кожні п'ять хвилин зиркаєте на годинник, і це тепер діється з вами щовівторка!

- Та... ні, лише три тижні... - боронився пан Пляшкер. - Розумієте, я домовився...

- Домовилися три тижні тому на кожен з наступних трьох вівторків чи домовились три тижні тому власне на сьогоднішній вівторок? Щось я до пуття не збагну, - сказав начальник.

- Та це таки й не легко збагнути, - відповів пан Пляшкер і знов заходився коло писанини.

Коли нарешті вибило п'яту годину, він похапцем накинув свою куртку, миттю вискочив з контори, чимдуж помчав додому, вихором залетів до будинку і ще на сходах загукав:

- Пані Моркван! Пані Моркван!

Пані Моркван, господиня будинку, вистромила голову з дверей своєї кімнати.

- Що сталося? - запитала вона. - Між іншим, ви забулися витерти ноги.

Пан Пляшкер позадкував кроків на два - до килимка для витирання ніг - і звідти запитав:

- Чи прийшов уже пан Вівторакус?

- Вівторакус? А що, хіба він і сьогодні буде тут? - вигукнула пані Моркван. - Останні три тижні тільки й чекай: як вівторок, так цей Вівторакус уже й тут! Якщо так буде й далі, то я вимагатиму від нього плати за помешкання. Адже він

майже не вибуває звідси!

- Не турбуйтесь! Як усе складеться добре, то сьогодні він прийде востаннє, - заспокоїв господиню пан Пляшкер.

- "Як усе складеться добре", - повторила за ним пані Моркван. - То ви й самі хочете, щоб він навідався нині востаннє?

- Авжеж, звісно!

- То чого ж ви раз у раз запрошуєте цього пана в гості, якщо не можете його терпіти?

- Та я можу його терпіти! Ще й як!

- Але ж ви щойно сказали: вам хочеться, щоб сьогодні він прийшов востаннє, - зауважила пані Моркван. - Оце так чудово ви можете його терпіти? То вам треба, щоб цей пан приходив, чи не треба? Щось я не второпаю.

- Бо це таки не кожний і второпає, - вже вдруге за сьогодні відповів пан Пляшкер. - Але я спробую пояснити. Мені хочеться лишень, щоб цього разу все нарешті склалося як слід. Щоб не пішло шкереберть, як на минулих трьох тижнях!

- Пішло шкереберть? - ожила зацікавлена пані Моркван. - А я навіть нічого не помітила! І що ж це має означати - "все пішло шкереберть"?

- Усе! - сердито буркнув пан Пляшкер. - Геть усе!

- Усе? - перепитала пані Моркван. - Та розкажіть-бо, що скоїлося!

- Перший тиждень почався зовсім непогано, - промовив пан Пляшкер. - У неділю вдень, як і годиться, яскраво світило сонце. Та й понеділок надійшов одразу по неділі, як і має бути. Правда, вже надвечір сталась прикра й страшенна невдача!

- Невдача? Яка ж саме? Та кажіть-бо, не примушуйте тягти з вас кожне слово силоміць!

- Пан Вівторакус так боявся запізнитися до мене в гості...

- То й що? - квапила пані Моркван.

- ...що прийшов ще в понеділок увечері, - докінчив пан Пляшкер, глибоко зітхнувши.

- І що ж потім?

- Потім? Нічого потім! Досить і цієї халепи! - вигукнув пан Пляшкер. - Вівторакус - у понеділок! Це спартачило весь тиждень!

Пані Моркван осудливо похитала головою.

- Хіба вам можна догодити? - вколола вона. - Аби пан Вівторакус завітав трохи завчасно - вас уже трясця трясе! Спартачив вам увесь тиждень! А що ж страшне скоїлося наступного тижня? Знов пан Вівторакус з'явився зарано?

- Наступний тиждень почався так гарно, - мрійливо сказав пан Пляшкер. - У неділю сяяло сонце. Понеділок настав по неділі. Вівторакус прийшов, як і належить, у вівторок. Проте в середу - ви тільки уявіть таке! - у середу випало свято і

мене відпустили з роботи! Що ви на це скажете?

- Що ж мені казати? Добре, що ви мали вільний день, перепочили від роботи.

- По-вашому, це добре?! - вигукнув пан Пляшкер і весь аж здригнувся. - Ні, погано, ні, просто жахливо!

- Таж ви завжди так раділи кожному вільному дневі! - сторопіло вимовила пані Моркван.

- Але тільки як він припадав на п'ятницю, тоді я мав три вільні дні поспіль! П'ятницю, суботу і неділю. А в середу... в середу я тільки-но починаю звикатися з роботою після неділі!

- Я нічогісінько не розумію! - заявила пані Моркван.

- Та я ж уже сказав - цього й не можна зрозуміти! - нагадав пан Пляшкер.

- Ану ж опишіть мені третій тиждень, - запропонувала пані Моркван, - може, я тоді щось зрозумію.

- Третій тиждень був найгірший, - відповів пан Пляшкер. - У неділю зірвалася буря. Гриміло майже половину пообіддя.

- Еге ж, бридка була погода, пам'ятаю, - потвердила пані Моркван.

- Та якби ж то тільки це! Ні! На лихо, в четвер сяяло сонце! - поскаржився пан Пляшкер.

- Сонце? Тобто як? - ошелешено спитала пані Моркван. - Хіба ви проти?

- А певно ж, я проти! - розсердився пан Пляшкер. - У неділю - грім, уже це кепсько. Але коли ще й сонце в четвер - то це вже подвійна підлість!

- Тепер я розумію ще менше, ніж досі. Якщо тільки це можливо, бо я й досі не розуміла нічогісінько, - сказала пані Моркван. - Ви лютуєте через дощ...

- Через грім! - уточнив пан Пляшкер.

- І ви супитеся через ясне сонце! Якої ж тоді взагалі ви хочете погоди? Вибір у вас невеликий!

- Я вже бачу, ви мене також не розумієте, - образився пан Пляшкер, повернувся й пішов до своєї кімнати, а пані Моркван лишив безпорадно стовбичити в коридорі.

Та не встиг він ще й дверей до своєї кімнати причинити, як хтось добряче задзвонив у двері будинку.

Пан Пляшкер стрімголов кинувся зі своєї кімнати в коридор і так прудко шаснув повз пані Моркван, що вона мимоволі пустила повз вуха довгий, пронизливий дзвінок.

- Це пан Вівторакус! Це до мене! - вигукнув пан Пляшкер і шарпнув надвірні двері. Перед ним справді стояв пан Вівторакус.

- Привіт, Пляшкере, друзяко! Зараз тобі доведеться дещо трохи піднести! - гучно й радісно вигукнув він і тицьнув панові Пляшкеру в одну руку здоровенну валізу, а в другу - клітку з птахом. - То як тобі ведеться? Бачу, що незгірше.

Пан Пляшкер спантеличено поглянув на валізу й на клітку з птахом у себе в руках і, зрештою, на пана Вівторакуса, що цим разом прийшов без звичних раків. Що мав пан Пляшкер казати? Адже пан Вівторакус сам відповів на своє запитання.

Тому пан Пляшкер сказав лише:

- Привіт, Вівторакусе! От добре, що ти завітав!

- Авжеж, добре! -погодився пан Вівторакус. - Чи не взяв би ти в мене ще й клітку з хом'ячком, поки я принесу з машини Кларцю й морську свинку? Отак, оце добре! - сам-таки відповів він знову на власне запитання, запхнувши панові Пляшкеру під пахву клітку з хом'яком.

- А Кларця - це хто? - запитав пан Пляшкер.

- Та моя новенька біла мишка, ось зараз ти з нею познайомишся, друзяко! - пообіцяв пан Вівторакус. - Тільки гляди, щоб пан Кулес нічого не заподіяв Анді.

- Пан Кулес? - у відчаї скрикнув пан Пляшкер.

- Папуга! Ти хіба не познайомився з ним минулого вівторка? А, ні, ні! Минулого вівторка тут був пан Товстунець. А цей насправді мав зватися Геркулес, тільки він так кумедно перекручував це ймення, що я його переінакшив. Скажи ж нам

"Добридень!", друзяко!

- Добридень! - чемно мовив пан Пляшкер.

- Та не ти, а пан Кулес! - уточнив пан Вівторакус, і папуга справді тричі прогаркавив зі своєї клітки:

- Добррридень, пане Кулесе! Добррри день, пане Кулесе! Добррридень, пане Кулесе!

- Добридень, пане Кулесе! - сказав і пан Пляшкер, піднявши клітку з птахом трохи вище, аби папуга побачив, як пан Пляшкер кивнув йому головою, вітаючись. При цьому клітка з хом'ячком вислизнула в нього з-під пахви й посунулась до

долу.

- Ой, клітка падає! Увага, Анді, тримайся! - вигукнув пан Вівторакус, двома прудкими кроками прискочив ближче, майже при самій землі підхопив клітку з хом'ячком і тицьнув її до рук пані Моркван, яка саме нагодилася, щоб простежити,

чи все гаразд у пана Пляшкера.

- О, привіт, привіт, - сказав пан Вівторакус. -

Це ж просто чудово, що й ви до нас саме тепер зазирнули! Чи не потримаєте одну хвилиночку цієї клітки? Авжеж, потримаєте. Бо, бачте, Кларця там уже не дочекається! - І стрімголов кинувся надвір до машини.

Пані Моркван, відставивши чимдалі від себе руку з кліткою, гидливо втупилася спершу в клітку з Анді, що крутився у своєму колесі, а далі - в пана Пляшкера, що стояв перед нею з величезною валізою в одній руці і кліткою з птахом - у дру

гій. Пані господиня саме глибоко вдихнула, збираючись, як то кажуть, накрити свого пожильця мокрим рядном, аж це повернувся від машини пан Вівторакус із великою картонною коробкою.

Він забрав з рук у пані Моркван клітку і весело вигукнув:

- Агов, чи можна нам зайти? Авжеж, можна!

Ну, вперед і вище!

І не встигла пані Моркван ще й звуку зронити, як пан Вівторакус із коробкою та кліткою в руках опинився на сходах. За ним, з важезною валізою та кліткою з папугою в руках, посунув пан Пляшкер.

Аж ось пані Моркван оговталась-таки від першого жаху і зарепетувала їм услід:

- Ви що це собі дозволяєте? Вчепити мені клітку з хом'яком! Я вам що - тримач кліток з хом'яками?!

Нарешті господиня похопилася, що її нема вже кому слухати, і, осудливо хитаючи головою, подалася нагору.

- Здається, твоя квартирна господиня не любить хом'ячків? Авжеж, не любить, - завважив пан Вівторакус, коли вони замкнули за собою двері кімнати пана Пляшкера. - Ну то пан Кулес, напевно, припаде їй до вподоби: він також терпіти хом'яків не може. А Товстунець? Чи не познайомити мені її з цим чудовим папугою? Авжеж, я гадаю, це було б їй приємно!

- Ні, це не було б їй приємно, - заперечив пан Пляшкер. - Тварини в помешканні - це для неї жах!

- А де ж тоді вони мають бути? - здивовано спитав пан Вівторакус. - Усі мої тварини живуть у моєму помешканні. Вони, так би мовити, тварини хатні.

- Може б, ти не брав усіх своїх тварин із собою, коли навідуєш мене? - обережно натякнув пан Пляшкер.

- Як то - всіх? Я ж узяв із собою пише Анді, Фофо, пана Кулеса й Кларцю! Нерон, Ніколаус, Товстунець, Оссі, Тукер, Луу і всі раки лишилися вдома! Візьму їх у гості наступного вівторка.

# data[].attributes.attachment_link.title
Машина для здійснення бажань, або Суботик повертається в суботу - Пауль Маар, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читайте повний текст "Машина для здійснення бажань, або Суботик повертається в суботу" (автор: Пауль Маар) онлайн українською. Повний текст електронної книги Пауль Маар - Машина для здійснення бажань, або Суботик повертається в суботу в перекладі українською мовою на УкрЛіб

# data[].attributes.headline
Уважно перечитайте картки про П.Маара та його незвичайного героя Суботика

# data[].attributes.subject
Уважно перечитайте картки про П.Маара та його незвичайного героя Суботика

# data[].attributes.headline
 ПРОЕКТ                      Домашнє завдання.                                               Підготувати матеріал до проєкту  "Велика таємниця шоколаду". 

# data[].attributes.subject
 ПРОЕКТ                      Домашнє завдання.                                               Підготувати матеріал до проєкту  "Велика таємниця шоколаду". 

# data[].attributes.body
Для цього вам необхідно визначитися,кого ви би хотіли презентувати : "історика",чи "технолога",чи "експерта",чи дослідника"?
"Історики" шукають матеріал про те, ДЕ і КОЛИ людство відкрило для себе какао- боби , з яких готує смаколики та напої. Можна створити колаж (https://mycollages.ru/app/
"Дослідники"шукають матеріал про відомі шоколадні фабрики України. (З фотографій теж можна створити колаж))
"Технологам" потрібно зібрати рецепти приготування шоколаду в домашніх умовах з маминих та бабусиних записничків та з Інтернету . (Ваші фото або із інтернету оформляємо теж у колаж)
А "експерти" знайомлять з користю та шкідливістю шоколаду.
Зібрані матеріали розміщуємо на А4.

# data[].attributes.headline
Завдання!!! У зошит виписати 5-7 фразеологізмів з твору "Аліса в Країні Див"

# data[].attributes.subject
Завдання!!! У зошит виписати 5-7 фразеологізмів з твору "Аліса в Країні Див"

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок №3. "Аліса в Країні Див". Повторення та узагальнення знань.

# data[].attributes.headline
ВИКОНАТИ ВПРАВУ

# data[].attributes.subject
ВИКОНАТИ ВПРАВУ

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Надія Тракалюк

# data[].attributes.attachment_link.title
Знайди героя

# data[].attributes.attachment_link.description
Заповніть таблицю. Відгадайте героїв за їхніми характеристиками за повістю-казкою Л. Керролла 

# data[].attributes.headline
ВИКОНАТИ ВПРАВУ

# data[].attributes.subject
ВИКОНАТИ ВПРАВУ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
2018-09-24 (2017-03-26)

Особливості художньої мови повісті-казки Льюїса Керролла

Особливості художньої мови повісті-казки Льюїса Керролла 25 (from 10 to 50) based on 2 ratings.

About this App

Rate this App:

(2)

Created by: |
Category: | Russian

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Надія Тракалюк

# data[].attributes.attachment_link.title
Особливості художньої мови повісті-казки Льюїса Керролла 

# data[].attributes.attachment_link.description
Керролознавці стверджують, що автора казок про Алісу найчастіше цитують після  Шекспіра.З цим  можна погодитися, адже в текстах величезна кількість художніх засобів, афоризмів, прислів’їв, приказок. Складіть збірку абсурдних висловлювань героїв та словничок приказок та прислів'їв 

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок №2. Досліджуємо особливості твору "Аліса в Країні Див"

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок №1. Історія створення "Аліси в Країні Див"

# data[].attributes.attachment_link.title
Творчі завдання

# data[].attributes.attachment_link.title
Гармидер у школі частина ІІ

# data[].attributes.attachment_link.title
Гармидер у школі частина І

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Олена Наливайко

# data[].attributes.attachment_link.title
"Полліанна". Буктрейлер

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Переклад Богдани Гори

МІС ПОЛІ

Того червневого ранку міс Полі Гаррінґтон квапливо увійшла до кухні. Зазвичай вона робила все поволі й пишалася своєю стриманістю. Але сьогодні вона поспішала. Справді поспішала.

Ненсі, миючи посуд у мийниці, здивовано підвела на неї очі. Ненсі працювала у міс Полі кухаркою лише два місяці, але вже звикла до того, що її господиня ніколи нікуди не поспішає. А тут?

- Ненсі!

- Так, мем, - весело відповіла Ненсі, продовжуючи витирати глечик.

- Ненсі, - голос міс Полі став дуже суворим, - коли я звертаюся до тебе, я хочу, щоб ти припинила роботу і уважно мене вислухала .

Ненсі ніяково зашарілася. І як тримала глечик обгорнутим у рушник, так мерщій і поставила, ледве його не перекинувши, на стіл. Через це вона знітилася ще більше.

- Так, мем. Авжеж, мем, - пробелькотала дівчина, поправила глечик і хутко повернулась до пані. - Я лише хотіла швидше впоратися з посудом, бо ви самі казали уранці не баритися з цим.

Господиня спохмурніла.

- Годі, Ненсі. Мені не потрібні твої пояснення. Мені потрібна твоя увага.

- Так, мем, - Ненсі стримала зітхання. Мабуть, їй ніколи не вдасться догодити цій жінці. Ще й особливого досвіду роботи поза домівкою в неї не [5] було. Але коли мама раптом овдовіла, лишившись з трьома маленькими дітьми на руках (не рахуючи Ненсі) та занедужала, довелося дівчині шукати роботи, щоб утримувати родину. Тож вона дуже зраділа, коли знайшла місце на кухні у великому будинку на пагорбі. Ненсі з родиною жила у місцині, яку називали Корнер, за шість миль звідси. Досі вона знала про міс Полі Гаррінгтон лише те, що вона хазяйка старої садиби Гаррінгтонів і належить до найзаможніших людей у містечку. Але лишень за два місяці роботи Ненсі побачила, що господиня - строга жінка з суворим обличчям, котра похмурніла щоразу, коли ніж падав на підлогу чи грюкали двері. Але навіть якщо усі ножі лежали на місці і з дверима нічого не відбувалося, вона однаково не усміхалась.

- Коли впораєшся тут, Ненсі, - вела далі міс Полі, - підеш на горище і поприбираєш усе зайве з кімнатчини біля сходів та поставиш там дитяче ліжечко, а тоді підметеш і витреш пилюку, але тільки після того, як повиносиш валізи та ящики.

- Гаразд, мем. А куди усе те подіти?

- Притулиш десь на горищі. - Вона завагалася, а тоді продовжила: - Я вважаю, що можу сказати тобі це зараз, Ненсі. До мене приїжджає моя небога, міс Поліанна Вітьєр. їй одинадцять років, і вона спатиме в тій кімнаті.

- Маленька дівчинка - і приїде сюди, міс Гаррінгтон? О, так це ж чудово! - вигукнула Ненсі, з ніжністю згадавши своїх маленьких сестричок, що лишилися у Корнері.

- Чудово? Я б так не сказала, - сухо урвала її міс Полі. - Однак я докладу всіх зусиль, звичайно. Я порядна жінка, сподіваюсь, і робитиму все, що належить. [6]

Ненсі почервоніла.

- Звичайно, мем, - пробеленділа вона, - просто хотіла сказати, що я подумала, що маленька дівчинка може... якось усе тут пожвавити для вас.

- Дякую, - сухо відказала леді, - але я не бачу в цьому нагальної потреби.

- Але ви... ось побачите... це ж дитина вашої сестри, - наважилася заперечити Ненсі. Вона відчувала, що мусить якось підготувати цей дім до приїзду самотньої маленької незнайомки.

Міс Полі гордовито звела підборіддя.

- Так, звичайно, Ненсі, оскільки мені випало мати сестру, котра через свою глупоту одружилася і привела дітей у світ, де й без них вистачає клопоту. І тепер я повинна хотіти опікуватися ними? Проте, як я вже сказала, робитиму все, що належить. І не забудь поприбирати по закутках, - докинула вона різко, ідучи з кухні.

- Так, мем, - зітхнула Ненсі, знову беручись до глечика.

Вже у своїй кімнаті міс Полі знову вийняла листа, який прийшов два дні тому з далекого містечка на Заході і став такою прикрою несподіванкою. Лист було адресовано міс Полі Гаррінгтон, Белдінґ-свіл, штат Вермонт. У ньому писалося:

"Шановна Пані!

З болем повідомляю Вам, що преподобний Джон Вітьєр помер два тижні тому, лишивши сиротою дівчинку одинадцяти років. Усе його майно - лише кілька книжок, бо, наскільки Вам відомо, він був пастирем маленької місіонерської церкви і отримував дуже скромну платню. [7]

Містер Джон Вітьєр розповідав мені, що його покійна дружина доводилася Вам сестрою, але також дав зрозуміти, що стосунки між Вашими родинами були не найкращими. І все ж він дуже сподівався, що, хоч як би там було, в ім'я сестри Ви не відмовитеся взяти сироту до себе, аби вона виховувалася серед родичів на Сході. Саме тому я і пишу до Вас.

Коли Ви читатимете цього листа, дівчинка вже буде готова рушити в дорогу. Якщо ви згодні, ласкаво просимо відразу про це нас сповістити, бо в нас тут одне подружжя незабаром вирушає на Схід; вони зможуть узяти дівчинку з собою до Бостона, а там посадовлять на белдінґсвілський потяг. Звичайно, про потяг і дату прибуття Вам повідомлять додатково.

Сподіваюся на Вашу прихильну відповідь.

З повагою Джеремая О. Байт". [8]

Нахмурившись, міс Полі згорнула аркуш і поклала його до конверта. Учора вона відправила відповідь, де написала, що, звичайно, прийме дитину. Хоч це їй і не до серця, людина з таким почуттям обов'язку, як у неї, просто не могла б учинити інакше.

Сидячи з конвертом у руках, міс Полі полинула думками до своєї сестри Дженні, яка була матір'ю дівчинки, і до часу, коли двадцятирічна Дженні, наперекір родині, наполягла на шлюбі з молодим священиком. До неї сватався один багатій, і родина віддавала йому перевагу перед пастирем, але Дженні затялася. Багатир був і старший і грошовитіший, а священик мав лише молоду голову, повну юнацьких ідеалів та ентузіазму, і серце, сповнене кохання. Зрозуміло, Дженні віддала перевагу останньому. Вона побралася зі священиком і подалася з ним на південь як дружина місіонера.

Довелося порвати з родиною. Міс Полі добре це пригадує, хоча їй було лише п'ятнадцять років і вона була тоді наймолодша в сім'ї. Батьки не схотіли знатися з дружиною місіонера. Деякий час Дженні ще сама писала; вони знали, що останню дитину (решта дітей її повмирали) Дженні назвала Поліанна - на честь двох своїх сестер Полі та Анни. То був останній лист від Дженні, а за кілька років Гаррінгтони отримали коротке і зворушливе сповіщення від самого священика, де він із містечка на Заході повідомляв про смерть дружини.

Час не стояв на місці й для мешканців великої садиби на пагорбі. Міс Полі, вдивляючись у долину, що бігла вдалечінь, згадувала про все, що сталося з нею за ці двадцять п'ять років. [9]

Тепер їй сорок, і вона сама як перст на цілому світі. Тато, мама, сестри - всі померли. Протягом багатьох років вона сама давала лад садибі й чималим грошам, що їх батько залишив у спадок. Люди співчували її самотності, а дехто радив запросити подругу чи компаньйонку, щоб жити разом. Але вона не потребувала ні їхнього співчуття, ні порад. Казала, що не вважає себе самотньою. Що любить самотність і тишу. І ось тепер!

Міс Полі підвелася з крісла - похмура, зі стиснутими губами. Звичайно, вона тішилася своїми чеснотами, почуттям обов'язку і сильною вдачею, які допомагали їй залишатися собою. Але - Поліа-нна... Це ж треба було вигадати таке ім'я!

СТАРИЙ ТОМ І НЕНСІ

У кімнатчині на горищі Ненсі заходилась підмітати й мити щіткою підлогу, особливу увагу звертаючи на закутки. Власне, інколи натужна праця була радше виходом для почуттів, ніж щирим прагненням: попри покірливий страх перед господинею, Ненсі була далеко не свята.

- Якби - я - могла - докопатися - до закуточків - її - душі, - бурмотіла вона під ніс, супроводжуючи кожне слово енергійним поштовхом держака з ганчіркою на кінці, - я б уже все звідти повичищала. Це ж треба додуматися - запхати бідну дитину в цю комірчину. Влітку тут дихнути не можна від спеки, а взимку не опалюється, і це в будинку, де безліч порожніх кімнат. Ото ж оті непотрібні діти. Тьху, - Ненсі з такою силою викрутила ганчірку, що пальці заболіли. - Як на мене, то [10] це не дитина, а хтось інший тут зайвий на цьому світі.

Деякий час вона працювала мовчки. А коли впоралась, ще раз із огидою окинула оком голу кімнат-чину.

- Ну, своє я зробила, - зітхнула вона. - Бруду немає... Та й іншого нічого теж немає. Бідолашна крихітка! Не знайти кращого місця, щоб поселити самотню дитину, яка скучила за домом! - додала вона наостанок і вийшла, грюкнувши дверима. "Ой!" - скрикнула вона, прикушуючи губу. А тоді затято подумала: "Ну й нехай. Нехай чує... Мені байдуже".

Тоді ж післяобід Ненсі знайшла вільну хвилинку, аби розпитати старого Тома, що багато років на присадибі висапував будяки та підрівнював лопатою доріжки.

- Містере Том, - почала вона, хутко озирнувшись, чи ніхто за нею не стежить. - А ви знаєте, до нас приїздить маленька дівчинка, яка житиме з міс Полі?

- Що? - перепитав старий, насилу випростуючи спину.

- Маленька дівчинка. Вона житиме у міс Полі.

- На жарти потягло? - посміхнувся з недовірою Том. - Ти ще скажи, що завтра сонце сяде на сході.

- Це щира правда. Вона сама сказала мені про це, - не вгавала Ненсі. - Це її небога, і їй одинадцять років.

Чоловік аж рота роззявив.

- Овва! Стривай-стривай... - бурмотів собі під ніс. І раптом у його побляклих очах засвітилася ніжність. - Це либонь... Ні, це, напевно, донечка міс Дженні. Ніхто ж з них більше не одружився. [11]

Авжеж, Ненсі, це донечка міс Дженні. Слава Богу. Невже мої старі очі справді побачать її?

- А хто така міс Дженні?

- О, то був янгол небесний, - із запалом промовив Том. - У старих господаря та господині вона була старшою дочкою. їй було двадцять, коли вона одружилася і виїхала звідси. Я чув, що всі її діти повмирали, крім останньої донечки. Напевне, оце ж бо вона й приїде.

- їй одинадцять років.

- Так, цілком можливо - кивнув садівник.

- А житиме вона на горищі. Нема в хазяйки сорому, - обурювалася Ненсі, озираючись водночас на будинок.

Старий Том спохмурнів. Але наступної миті він іронічно посміхнувся.

- Цікаво, як міс Полі уживатиметься тут з дитиною, - сказав він.

- Атож! А я не уявляю, як дитина уживатиметься тут із міс Полі, - підхопила Ненсі.

Старий засміявся.

- Здається, міс Полі тобі не до душі.

- Ніби вона хоч комусь до душі? - осудливо зауважила дівчина.

- Схоже, ти нічого не знаєш про любовні пригоди міс Полі, - поволі мовив старий.

- Любовні пригоди? Міс Полі? Ви нічого не плутаєте?

- А проте, це було, - кивнув Том.

# data[].attributes.attachment_link.title
Поліанна - Елеонор Портер, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Переклад Богдани Гори МІС ПОЛІ Того червневого ранку міс Полі Гаррінґтон квапливо увійшла до кухні. Зазвичай вона робила все поволі й пишалася своєю стриманістю. Але сьогодні вона поспішала. Справді поспішала. Ненсі, миючи посуд у мийниці, здивовано підвела на неї очі.

# data[].attributes.attachment_link.title
Гармидер у школі

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Лариса Данюк

# data[].attributes.attachment_link.title
Експрес урок Джеремі Стронг - "Гармидер у школі".Сучасний представник дитячої англійської літератури

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Увага! Ви читаєте фрагмент тексту. Повний текст твору вилучено за запитом правовласників!

Присвячую Джейн, чудовому другу і пречудовій учительці, без якої ця книга не могла би з'явитися

Гармидер у школі

Переклад Андрія Поритка

1. Нова вчителька

Запала довга-предовга тиша, упродовж якої містер Шрапнель тупо дивився на телефонну трубку в лівій руці, замість того, щоби покласти її на місце. Він поволі підводив погляд, доки не зустрівся очима з місіс Штурх, шкільною секретаркою. Вона, вже занепокоєна, притулила тонку руку до рота.

- Ой, містере Шрапнель, що сталося? Хто це телефонував?

Здавалося, директор школи тільки тепер зауважив пристрій, який приніс йому погану новину. Він обережно поклав трубку назад на апарат і знову підняв очі на місіс Штурх, уп'явшись в неї сталево-сірим поглядом.

- Це був містер Дейвід, місіс Штурх. Сьогодні вночі він ходив уві сні, впав зі сходів і зламав собі руку і два ребра.

- Ой, який бідолашний! Бідний-бідний містер Дейвід, - розплакалася місіс Штурх.

Вона не помічала, що директор зціпив щелепи, що, здавалося, він скреготів зубами з тихою люттю. Місіс Штурх склала руки, як для молитви:

- Бідолашний, як же йому, мабуть, боляче! У нього ж і так хвора спина.

Для містера Шрапнеля це було вже занадто. Він скочив на ноги і вибіг з-за столу.

- Мене не цікавить, скільки там у нього зламаних ніг чи хворих спин, місіс Штурх! Мене не обходило б навіть, якби його схопили канібали-гурмани з джунглів Борнео, перепиляли навпіл, нафарширували зеленим перцем, а тоді зжерли. Мене це не цікавить, мені все це абсолютно байдуже, якщо тільки він приходить щодня о десять на дев'яту і веде уроки для свого класу - для тридцяти двох дев'ятирічних хлопчиків і дівчаток. Це його робота, місіс Штурх. Ви можете це збагнути?

Секретарка вже аж тремтіла. У такі моменти вона замислювалася, чому вона все ще працює з містером Шрапнелем. Його вибухи люті були непередбачувані. Це нагадувало прогулянки з зав'язаними очима по мінному полю. Саме в такі хвилини їй пригадувалися діти з розбитими колінами, обдертими ліктями і подряпинами в найнесподіваніших місцях. Вона згадувала про синці та ґулі, які їй доводилося загоювати, і про сльози, які мусила витирати, - і тільки після цього вона врешті-решт могла собі пояснити, чому й досі працює в Далендонській початковій школі.

Містер Шрапнель нахилився до неї. Куточок його правого ока почав сіпатися. Він глянув через її плече на стіну позаду неї і тицьнув туди грубим пальцем.

- Ви бачите це, місіс Штурх? Це шкільний розклад. Той, за яким працює школа.

Дивіться, дивіться! Понеділок, третє травня. Ось тут, бачите? Ось!

Секретарка поспішно кивнула, бо містер Шрапнель мало не ткнув її носом у розклад.

- І дивіться сюди, ось уроки містера Дейвіда у понеділок, третього травня. Математика, англійська, історія, а тоді, - директор понизив голос до замогильного шепоту, - природничі науки, місіс Штурх, природничі науки.

На якусь мить він збився з думки, а тоді знову повернувся до секретарки.

- А тепер скажіть мені, місіс Штурх, хто вестиме уроки для класу містера Дейвіда сьогодні? А завтра? А післязавтра? Його не буде у школі щонайменше тиждень. Це катастрофа!

Директор здригнувся від думки про такий егоїзм з боку покаліченого містера Дейвіда.

Секретарка заспокоїлася.

- Я зараз же зроблю кілька дзвінків, містере Шрапнель. Я впевнена, нам вдасться знайти заміну бідолашному містерові Дейвіду.

- І перестаньте називати його бідолашним! - заволав директор, втікаючи у свій кабінет. - Він зруйнує мені весь шкільний устрій! Вдосконалення цього розкладу зайняло мені не один місяць!

Вона почула, як грюкнули двері, і полегшено відкинулась у своєму кріслі.

- Коли-небудь, - пообіцяла вона собі, - я скажу містерові Шрапнелеві все, що я про нього думаю. Гаразд, спробуймо зателефонувати до місіс Перкінс. Вона раніше вже вела в нас уроки на підміні.

Але у місіс Перкінс, як на зло, ніхто не брав трубки.

- Добре, а міс Джуніпер?

Цього разу трубку взяли, але коли міс Джуніпер почула, що Далендонській початковій школі потрібен учитель на підміну, телефон мало не розірвало:

- Скажіть містеру Шрапнелю, хай кинеться з моста у воду, - сказала вона місіс Штурх. - Я більше ніколи не працюватиму з цим старим самодуром!

- Як я вас розумію, - пробурмотіла собі під ніс місіс Штурх, набираючи номер містера Данвуді. Але з'ясувалося, що містер Данвуді покинув учителювання. Місіс Штурх дзвонила до інших учителів, які працювали на підміну, але всі вони або знаходили відмовки, або ж їх не було на місці. Місіс Штурх почало здаватися, що ніхто не хоче навіть наближатися до їхньої школи, а тим часом вона уже підійшла до кінця свого списку.

Двері раптом різко розчинилися, і в них з'явилася люта голова містера Шрапнеля:

- Ну що, місіс Штурх, ви вже когось знайшли? Через десять хвилин починаються уроки.

- Боюся, місіс Перкінс не зможе прийти, міс Джуніпер... е-е-е... зайнята в іншому місці, містер Данвуді...

- Шановна, мені не потрібні жалюгідні відмовки. Знайдіть мені вчителя для класу містера Дейвіда.

Двері так само різко зачинилися, змівши подмухом зі столу місіс Штурх купу паперів і розкидавши їх по підлозі.

Секретарка стала навкарачки і почала шукати список учителів на підміну.

Врешті-решт список знайшовся, він лежав під заявкою прибиральниці на шість тонн рідини для чищення унітазів. Місіс Штурх зітхнула:

- Якби ж то наша прибиральниця та й вивчила нарешті одиниці вимірювання!

Зітхнувши, вона виправила тонни на літри.

- Думаю, шести тонн нам би вистачило на сто років. Ну, хто там у нас залишився? Місіс Грін і міс Гармидер.

Секретарка знову взялася за трубку. Номер місіс Грін не відповідав.

Таким чином, залишилася тільки міс Гармидер.

У трубці почувся тільки один гудок, перш ніж на тому кінці взяли трубку і відповіли - дуже-дуже схвильованим голосом.

- Не турбуйтеся, - прощебетала міс Гармидер. - Я буду за хвильку. Та яке там, навіть швидше - за мить! Я тільки візьму сумку і скочу нагору намалюватися... Та ні, не буду, я встигну це зробити у машині, по дорозі. О Боже, уроки починаються через п'ять хвилин! Я мушу рухатися.

- Міс Гармидер, - почала місіс Штурх. - Ви знаєте...

- Так-так, Дандербанківська школа, - вигукнула міс Гармидер у трубку на тому боці. Її голос звучав дуже дивно, бо, мабуть, саме в цей момент вона стрибала на одній нозі, натягуючи на другу ногу колготки.

- У вас там нічого не сталося? - стурбовано запитала місіс Штурх після громового удару, що прокотився по телефонній лінії і влетів у її праве вухо.

- Нічого, нічого! Усе гаразд! - тепер голос міс Гармидер чувся якось наче звіддалік. Мабуть, це було тому, що вона впала, тимчасом як телефон полетів у протилежний бік. - Не переживайте, я вже виїжджаю, - повідомила міс Гармидер, і в трубці почулися гудки, перш ніж місіс Штурх встигла сказати їй, що їхня школа називається Далендонська, а не Дандербанківська.

Місіс Штурх злегка потрясла головою, ніби намагаючись отямитись. Вона встала з крісла, щоб піти і сказати директорові, однак зупинилася. На її тонких губах з'явилася легенька усмішка. У неї виникло передчуття стосовно міс Гармидер, передчуття, від якого вона почувалася знервованою, але водночас їй хотілося хихикати. Невідомо, що було причиною цього почуття. Можливо, думка про те, як містер Шрапнель зустрінеться з новою вчителькою.

Як би там не було, директор був задоволений новиною. Він глянув на годинник.

- Залишилося чотири, ні, три хвилини до свистка на початок уроків. Ви молодець, місіс Штурх. Сподіваймося, вона встигне. Що ми про неї знаємо?

Місіс Штурх подивилася у свій список учителів на підміну.

- Вона пише, що може навчати кого завгодно і чому завгодно.

Директор потер руки:

- Справді? Добре, добре. Сподіваюся, вона вже їде сюди. Я мушу йти дати свисток.

Він схопив свисток, який висів коло дверей, з його боку, і розмашисто пішов через хол у шкільний двір.

Діти кричали, верещали і гасали навсібіч, мов кульки у фліпері. Але що таке діти для містера Шрапнеля?! Він командував школою, немов своєю власною приватною армією. Тут було місце для всього - і все мало своє місце. Тут був час для всього і на все... Він не зводив очей з годинника. Десять секунд, дев'ять, вісім - свисток уже був напоготові.

Пронизливий свист - і вся біганина, шум і гам припинилися. Усі діти завмерли нерухомо, кожен на тому місці, де його застав свисток.

- Фрейзер! Ти ворухнув ногою. Стій і не рухайся, хлопче. Дівчинка отам, так, ти, перестань чухатися!

Містер Шрапнель глянув на автостоянку. Міс Гармидер ніяк не давала про себе знати. Десь далеко почулося завивання сирени. "Мабуть, пожежники", - подумки відзначив він. Директор почав перекличку. Діти рівненькими рядами тихесенько заходили в школу. Звук сирени наблизився. Декотрі з дітей оберталися, щоби подивитися, чи машина з сиреною проїде перед воротами школи. Цікаво, це пожежники чи поліція?

На розі вулиці звискнули колеса автомобіля - і з-за повороту виринула швидка допомога з увімкненими маячками і сиреною, яка ревіла голосом, що доводив до шалу. Усі зачаровано дивилися, як вона промчала повз школу. Навіть містер Шрапнель не втримався від того, щоби простежити, куди ж вона поїде.

Раптом швидка допомога зупинилася, верескнувши гальмами, і на ній загорілися ліхтарі заднього ходу. Сирена і далі завивала. На боці водія опустилося віконце, у віконце висунулася рука, показуючи правий поворот. Тоді заревів мотор, зі скреготом увімкнулася передача, швидка допомога рвонула у в'їзну браму школи і, черговий раз звискнувши гальмами і шинами, зупинилася на автостоянці. З машини вискочила невисока постать, тягнучи за собою шість різнокаліберних торб, сумок і пакетів, причому половина їх вмісту висипалася на асфальт. Вона швиденько озирнулася, а тоді провела рукою по зачісці, яка нагадувала вороняче гніздо. Губна помада піднімалася до половини одної з її щік, а тіні для очей були розмазані по більшій частині носа. Жінка люб'язно посміхнулася містерові Шрапнелю й пішла до нього через майданчик, похитуючись під вагою сумок.

- Доброго ранку! - закричала вона ще звіддаля. - Який прекрасний ранок! Лілія Гармидер. Як ся маєте?

- А... а... - почав містер Шрапнель. - Ця швидка допомога...

- Надзвичайна, правда? Я купила її торік на розпродажу.

# data[].attributes.attachment_link.title
Гармидер у школі - Джеремі Стронг, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Увага! Ви читаєте фрагмент тексту. Повний текст твору вилучено за запитом правовласників! Присвячую Джейн, чудовому другу і пречудовій учительці, без якої ця книга не могла би з'явитися Гармидер у школі Переклад Андрія Поритка 1. Нова вчителька Запала довга-предовга тиша, упродовж якої містер Шрапнель тупо дивився на телефонну трубку в лівій руці, замість того, щоби покласти її на місце.

# data[].attributes.headline
Інтерактивний плакат. Перегляньте відео,пограйте в гру))

# data[].attributes.subject
Інтерактивний плакат. Перегляньте відео,пограйте в гру))

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
марк твен."пригоди тома сойєра"

# data[].attributes.attachment_link.title
Марк Твен."Пригоди Тома Сойєра"

# data[].attributes.attachment_link.description
See the Glog! Марк Твен."Пригоди Тома Сойєра": text, images, music, video | Glogster EDU - Interactive multimedia posters

# data[].attributes.headline
З Різдвом Христовим та Новим роком,дорогі діти! Розпочинаємо другий семестр з прочитання твору Марка Твена "Пригоди Тома Соєра". Уважно перегляньте відео та прочитайте твір        ( сторінки підручника 152-174)

# data[].attributes.subject
З Різдвом Христовим та Новим роком,дорогі діти! Розпочинаємо другий семестр з прочитання твору Марка Твена "Пригоди Тома Соєра". Уважно перегляньте відео та прочитайте твір        ( сторінки підручника 152-174)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Алла Танасийчук

# data[].attributes.attachment_link.title
Марк Твен  Історія створення повісті

# data[].attributes.attachment_link.title
Wordshoot! "Жанри літератури. Народна та літературна казка"

# data[].attributes.attachment_link.title
В гостях у казки

# data[].attributes.attachment_link.description
В гостях у казкиУ1791 році з'явилася книга під назвою "Не любо- не слушай,а врать не мешай".Ця назва була дана перекладачем,а як її назвав автор?

# data[].attributes.headline
Перегляньте мультик

# data[].attributes.subject
Перегляньте мультик

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Союзмультфильм мультики

# data[].attributes.attachment_link.title
Стойкий оловянный солдатик, мультфильм 1976 (ОЛОВЯНЫЙ СОЛДАТИК АНДЕРСЕНА)

# data[].attributes.headline
ЗАВДАННЯ                                         1) Переказувати біографію Андерсена;                                           2) Прочитати та переказувати казку "Непохитний олов'яний солдатик"

# data[].attributes.subject
ЗАВДАННЯ                                         1) Переказувати біографію Андерсена;                                           2) Прочитати та переказувати казку "Непохитний олов'яний солдатик"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Валентин Кошелевський

# data[].attributes.attachment_link.title
Андерсен, Ганс Крістіан

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Зарубіжна Література

# data[].attributes.attachment_link.title
Експрес урок Ганс Крістіан Андерсен і його світ

# data[].attributes.headline
ХТО БІЛЬШЕ ЗНАЄ ТВОРІВ?

# data[].attributes.subject
ХТО БІЛЬШЕ ЗНАЄ ТВОРІВ?

# data[].attributes.headline
Дорогі п'ятикласники! Перевірте свої знання з теми "Народні казки". Завантажте файл на комп'ютер, впишіть відповіді (у душках) та надішліть мені на пошту olchapiontkewycz@gmail.com

# data[].attributes.subject
Дорогі п'ятикласники! Перевірте свої знання з теми "Народні казки". Завантажте файл на комп'ютер, впишіть відповіді (у душках) та надішліть мені на пошту olchapiontkewycz@gmail.com

# data[].attributes.attachment_link.title
Вікторина. Народні казки-5 клас..doc

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Евгений Мізяк

# data[].attributes.attachment_link.title
Відеоролик Біографія братів Грімм  Grimm

# data[].attributes.headline
ПЕРЕГЛЯНЬ ВІДЕОРЯД))

# data[].attributes.subject
ПЕРЕГЛЯНЬ ВІДЕОРЯД))

# data[].attributes.attachment_link.title
Clone of Ancient building complex in the Wudang Mountain...

# data[].attributes.attachment_link.title
Interactive image by adrianahiminets2 on Genially

# data[].attributes.attachment_link.description
Discover more about Interactive image ✌️ - Personalized

# data[].attributes.headline
СТВОРЮЄМО ПАНТБУК

# data[].attributes.subject
СТВОРЮЄМО ПАНТБУК

# data[].attributes.attachment_link.title
Іссумбосі.pdf

# data[].attributes.attachment_link.title
Іссумбосі. Японська народна казка Дорох Г.В.

# data[].attributes.headline
Дайте письмові відповіді на   запитання 

# data[].attributes.subject
Дайте письмові відповіді на   запитання 