# data[].attributes.body
Omaa pohdintaa...
Kun kotona ei enään pärjätä niin vanhus siirtyy palvelutaloon. Tuttu ja turvallinen kotiympäristö muuttuu hoivakodiksi. Sen täytyisi nyt olla vanhuksen uusi koti, mutta uusi ympäristö tuo ehkä pelkoa ja paljon muutoksia, vaikka ympärillä olisi samat tavarat kuin kotona.
Kotona ja hoivakodissa on samoja yksinäisyyden merkkejä, toimintakyvyn laskeminen entisestään, sairauksien lisääntyminen, sosiaalisten suhteiden väheneminen. Aina voi luoda vanhainkodissa uusia ystävyysuhteita, mutta ei se välttämättä ole enään niin helppoa esim. muistisairauksien myötä.

Hoivakodissa on paljon mahdollisuuksia myös monenlaiseen toimintaan. Vapaaehtoistyöntekijät voivat tulla vanhuksia ulkoiluttamaan säännöllisesti tai vaikapa joku musiikkiesitys. Eläinten tuominen vanhainkotiin ilahduttaa varmasti jokaista vanhusta ja monella on ollut kotonakin eläimiä. Vanhainkodissa työntekijöiden järjestämät jutut, kuten pullan leipominen voi tuoda mieleen kodissa leijailleen tuoksun ja vanhojen kappaleiden kuuntelu omalta aikakaudelta kun oli nuori. Aika lailla mielikuvitus on vapaa keksimään mitä vaan. Tärkeää olisi, että vanhainkodissa hoitajat todella välittävät asukkaista vanhainkodissa, koska he ovat HEIDÄN kotona töissä. Täälläkin monelle vanhukselle voi olla hoitaja ainut kuka heille enään ottaa kontaktia ja pitää kädestä kiinni.

# data[].attributes.body
Omaa pohdintaa...
Kotona asuvan vanhuksen yksinäisyyteen vaikuttavat mm. fyysisen toimintakyvyn laskeminen ja sosiaalisten suhteiden väheneminen.

Fyysisellä toimintakyvyn laskemisella on merkittävä yksinäisyyden merkki. Ehkä tarvitaan jo ulkopuolisen apua huolehtimaan (esim. kotisairaanhoitaja) ja sitä kautta aktiivisuus vähenee eikä pääse omin avuin kodin ulkopuolelle harrastuksiin tai näkemään vanhoja ystäviään

Myöskin kuulon, näön ja muistin heikkeneminen huonontuu vanhemmiten ja sitä kautta se voi vähentää muiden ihmisten kanssakäymistä. Silloin vanhus voi jäädä mieluummin kotiin istumaan. Omatkin lapset voivat asua kaukana eivätkä ehdi säännöllisesti käymään. Tilannetta paikkaillaan puhelimitse, mutta eihän se ole sama asia kuin kasvotusten näkeminen.

Oman puolisokin voi olla jo menehtynyt, joten ei ole ketään ihmistä välttämättä kenelle puhua eikä televisio ja muu tuo lohtua kun vieressä ei istu enään puoliso katsomassa samaa ohjelmaa.

Eli monelle yksin asuvalle vanhukselle kotona käyvä hoitaja voi olla ainut ihminen ketä vanhus näkee.

Todella tärkeää on pitää kiinni sosiaalisista suhteistaan ystäviin ja perheeseen edes puhelimitse ja sopia etukäteen koska soitellaa. Se on niin helppo asia unohtaa, mikä voi olla vanhukselle se päivän kohokohta.
Vanhuksille järjestetään monenlaista toimintaa.
Mm. ystävätoimintaa järjestää SPR, päivätoimintaa, jossa voidaan tarjota mahdollisuus ruokailuun, viettää aikaa ja tapaamaan muita ihmisiä, harrastamaan liikuntaa ja askastelua.

Tietokone voi silti olla hyvä valinta kaverisuhteiden ylläpitämiseen tai uusien suhteiden luomiseen erilaisten facebook ryhmien kautta (esim. Yksinäiset yhteen -ryhmä).

# data[].attributes.body
Eppu Normaali - Näin kulutan aikaa

# data[].attributes.body
Tilastoa...
Yksinäisyyttä Suomessa kokee jatkuvasti tai melko usein n. 5 %. Sitä koetaan eniten elämän alku- ja loppuvaiheessa. Eniten yksinäisyyttä koetaan yksinelävänä, yksinhuoltajana, maahanmuuttajana tai työttömänä (erityisesti työkyvyttömyyden perusteella elääkkeellä olevat)
Lähde:  (Moisio ja Rämö 2007; Saari 2010; Vaarama ym. 2014)

Tutkimusten mukaan äidin synnytyksen jälkeisellä masennuksella saattaa olla negatiivia vaikutuksia lapseen. Yksinäisyydestä voi olla merkkejä jo 3-vuotiaassa lapsessa. Yksinäisyyttä kokevien pienten lasten vanhemmat arvioivat itsensä heikommaksi omassa äitiydessään tai isyydessään eli silloin eivät koe pystyvänsä tukemaan lapsen sosiaalisia suhteita.
Lähde: https://www.mtv.fi/uutiset/kotimaa/artikkeli/aidin-kokema-yksinaisyys-periytyy-jo-3-vuotias-voi-oireilla/5068930

Tutkimuksen mukaan 74 vuotta täyttäneistä kotona tai palveluasunnossa asuvista 39% kokee toisinaan yksinäisyyttä ja 5% usein tai aina. Ja ikääntyvistä jopa 70% kokee yksinäisyyttä mittaustavasta riippuen.

Mitä on yksinäisyys?
Yksin oleminen ja yksinäisyys eivät ole sama asia. Yksin oleminen on fyysistä eikä se ole kielteinen asia. Yksinäisyys on yleistä ja sitä voivat tuntea kaikenikäiset tilapäisesti tai pitkäaikaisesti elämässä.

Jokainen meistä kaipaa ystäviä, hyväksyntää ja yhteenkuuluvuuden tunnetta, tuntea toinen ihminen tärkeäksi ja läheiseksi. Ihminen voi olla silti yksinäinen vaikka hänellä olisi ystäviä ympärillä. Yksinäisyyttä on kuvailtu raskaaksi, ahdistavaksi,tuskaiseksi, epämiellyttäväksi ja kielteiseksi.

On olemassa erilaisia syitä yksinäisyydelle kuten sisäisiä ja ulkoisia syitä. Sisäisiin syihin kuuluu ihmisen oma persoonan piirre (ujous) ja ulkoisiin syihin vieras paikkakunta tai asuinympäristö.

Yksinäisyys ei ole sairaus eikä se ole sama kuin masennus vaikka yksinäisyys on yhteydessä masennukseen. Mutta tutkimustulosten mukaan se on merkittävä suomalaisten koettua hyvinvointia ja terveyttä alentava tekijä.