# data[].attributes.body
Exili és el moviment que pateixen les persones que viuen a un país en guerra i són obligades o marxen del país a causa del mal estat polític que es troba.

A Espanya, quan Franco tenia el poder, van fugir més de mig milió de persones cap a França, un camí molt dur que només necessitaven allò que els hi semblés important, però a que allà els fossin maltractats, morts de gana i de

fred…

# data[].attributes.body
Les condiciones que gaudien les dones que van passar a la Maternitat, en comparació amb la platja d’Argales, eren molt bones. Els primers anys no hi habia molt de menjar per la mala collita, però se’n sortien amb les donaciones a les ONG de Suïsa, després van fer un hort per alimentar-se amb ell.

Les habitacions les deien amb els noms de ciuats o països com ara; Barcelona, Polonia, Marrocs, aquesta ultima era la sala de parts, s’anomenava així perquè ho veien tot negre al entrar-hi, aquesta habitació només es disposava de un llit, un lavabo, i un armari amb els utensilis necessaris per a la matrona. També hi necessitaven una incubadora per als nens recent nascuts, abans de que la fessin portaven als nens a l’hospital, després van fer una a dalt del tot de la casa, on era com un hivernacle, era tota de vidre i es quedava l’escalfor allà.

Les despeses de la Maternitat les pagava una ONG que es deia Associació d’Ajuda als Nens de la Guerra que Elisabeth era voluntaria  i per diferents ONG suïses.

# data[].attributes.body
Elisabeth Eidenbenz
Elizabeth Eidenbenz va ser la fundadora de la Maternitat d'Elna, de nacionalitat Suïsa, va estudiar magisteri, i va fer de volutaria per ajudar a les mares i nens durant la guerra civil espanyola.

Els espanyols van haver de refugiar-se en camps de frança, molta gent va morir per malalties, de desnutrició, fred...

Elizabeth va decidir fundar la Maternitat d'Elna per protegir a les dones embrassades i que pugin salvar els seus fills. Ella va salvar a més de 600 nadons.

# data[].attributes.body
Remei Oliva
Remei Oliva va marxar a frança gracies a que el seu germà li va proposar quan va conseguir un camió. El seu marit ja hi era a França.
Quan va arribar a la platja d'Argelers es va retrovar al seu marit, pero els van tornar a separar per sexes. Temps després es va adonar que estaba embrassada i va ser translladada a la Maternitat on va tenir el seu fill Rubén.

# data[].attributes.body
Joana Pascual
Joana Pascual tenia un marit que era metge, es va unir a la retirada i ella es va quedar amb els seus sogres i els seus dos fills.Van passar mesos i no rebien notícies d'ell. Però un dia una senyora de Perpinyà els va dir que no podia tornar, li va donar indicacions, així que va anar cap a França. Tot estava molt vigilat, per tant havia d'anar per un altre lloc. A Perpinyà es va trobar amb el seu marit que estava amagat. Ella retorna cap a Barcelona per informar que el seu marit estava bé i que es quedesin amb els nens una temporada que anava a viure amb ell.
Al setembre, els francesos prometien papers per aquells refugiats que volguéssin treballar per recollir raïm, així ho van fer.  Quan anaven a cobrar els germanders els van trobar i els van portar cap a comissaria. L'endemà van separar homes i dones i ella es sentia molt sol la porten a Arangels, però estava embrassada, va tenir sort ja que els seu marit era metge es veien sovint. El seu fill es va dir Pedro i va nèixer sa.

# data[].attributes.body
Com podeu observar, casi totes les imatges tenen moltes coses en comú, a part de tot els sentiments, totes marxen per el mateix motiu, majoritariament van molt carregats, però ho van perdent gairebé tot pel camí per què caminen durant molts de dies, les sabates es fan mal bé el menjar es va consumint, les maletes les van deixant per què són incomodes de transportar i pesen molt, a la xarrada ens van dir que quan tu passaves per la carretera es veien moltes maletes tirades pel terra, ja que no podien portar-les del pes. Hi ha un home que s’ha portat un tros de terra del seu hort per què era essencial per a ell, ja que sabia que si s’emportaba roba, menjar… Ho faria tot mal bé.

# data[].attributes.headline
4- LA MATERNITAT D'ELNA ÉS EL NOSTRE SCHINDLER?

# data[].attributes.subject
4- LA MATERNITAT D'ELNA ÉS EL NOSTRE SCHINDLER?

# data[].attributes.body
El que feia Schildler era ajudar als jueus fent-los treballar a la seva fabrica de bales. En comparació a la Maternitat d’Elna tots dos ajuden als més necesitats amagats dels nazis i, els dos han de fuguir per a no ser executats. Tenen molta similitut perque tots dos protegeixen a persones que estan exiliades del seu lloc natal i no tenen les seves necessitats.

# data[].attributes.body
Són dos imatges iguals, totes les persones estan darrere una balla per tal de que no passin i amb condicions miserables; morts de gana, sense higiene, normalment separats de les seves famílies, sense atenció medica, maltractats…

# data[].attributes.body
María García
María García va caminar des de Barcelona fins a Girona, pel cami molts dels seus amics van morir. Cada cop que s'aproximaven a la forntera és posaven més tristes per qué no sabien el seu destí, i pensaven que seria en unes condicions bones, però van trobar-se a la platja d'Arangels.
La van traslladar a la Maternitat quan es van donar compte que estava embrassada, finalment va tenir el seu fill que es diu Felipe.

# data[].attributes.body
Tenen molta similitud, ja que tots dos marxen del seu lloc natal per temes polítics o guerres. El que passa és que nosaltres al creure que estem tant lluny dels refugiats actuals no creiem que ens pot tocar, però fa uns anys darrere, els nostres besavis van patir el que actualment pateixen ells.

# data[].attributes.body
Hi ha molta gent, tanta quantitat de exiliats que, com podeu veure en aquesta comparació d’imatges, fan llargues cues d’hores i hores d’espera. Porten mantes per protegir-se del fred,  perquè no saben a quines condicions és trobaran,  però tampoc es poden quedar al seu país per què moririen.