# data[].attributes.attachment_link.title
Bra bemötande i fokus. Vi möter människor - varje dag. En film från Landstinget i Kalmar län.

# data[].attributes.headline
Del 5 - Äldre i kläm när pandemin driver på digitaliseringen

# data[].attributes.subject
Del 5 - Äldre i kläm när pandemin driver på digitaliseringen

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Omkring 400.000 personer lever i digitalt utanförskap, enligt en rapport från Socialstyrelsen som hänvisar till en siffra från 2017. Avsaknaden av social delaktighet tas upp som en risk för psykisk ohälsa. Digitala kunskaper kan motverka social isolering och kan stärka självkänslan, enligt rapporten. Carina Gustafsson från Socialstyrelsen har tidigare arbetat med frågor om äldres psykiska hälsa. Hon oroas över att framför allt äldre påverkas av att pandemin snabbar på den digitala utvecklingen.

- Sjukdom eller funktionsnedsättning kan göra det omöjligt eller svårt att använda digitala verktyg. Det är inte heller säkert att den äldre personen har tillgång till internet eller dator i hemmet eller om man exempelvis bor på ett äldreboende, säger Carina Gustafsson.

Carina Gustafsson vid Socialstyrelsen oroas över att framför allt äldre påverkas av att pandemin snabbar på den digitala utvecklingen.

Enligt Peter Sikström, generalsekreterare för SPF Seniorerna, är det stor skillnad i digitala kunskaper bland äldre.

- Det finns personer som aldrig har rört något digitalt, som smarta telefoner eller Ipads och så finns det sådana som faktiskt var med och byggde upp internet i Sverige som nu går i pension, säger han.

Yngre seniorer är generellt sett kunniga och villiga att ta till sig ny teknik och moderna sätt att arbeta och tänka på, enligt Peter Sikström. Svårare kan det vara för personer som passerat 80 år som inte använt datorer i arbetet.

- Några är intresserade och har lärt sig men många har ett skeptiskt förhållande till den digitala utvecklingen, säger Peter Sikström.

När man blir pensionär finns ingen naturlig vidareutbildning som inte grundar sig på frivilliga insatser.

Personer med akademisk bakgrund har ett större digitalt kunnande medan personer som saknar längre utbildning kan ha det knepigare.

- Undersköterskor, vårdbiträden, vaktmästare och personer med liknande yrken har inte heller haft datorer i sina arbeten och har heller inte fått hjälp via samhället. Det märker vi tydligt.

Det finns också personer som varit digitala under arbetslivet men som efter pensionen inte längre vill vara det.

- Efter tio år kanske de står helt utanför det digitala samhället. De har lämnat det, kanske för att det aldrig fanns ett naturligt intresse .

Peter Sikström anser att det finns brister i tillgången till vidareutbildning efter arbetslivets slut.

- När man blir pensionär finns ingen naturlig vidareutbildning som inte grundar sig på frivilliga insatser, säger han.

Peter Sikström, generalsekreterare för SPF Seniorerna. Foto: Tomas Sodergren

Den genomsnittliga pensionen per månad före skatt i Sverige är 14.500 kronor för kvinnor och 21.000 kronor för män. Peter Sikström säger att även kostnaden för att vara digital är ett bekymmer. Enligt hans beräkningar kostar det omkring 6.000 kronor per år att vara digital.

- Om du inte har en bra pension har du inte råd att hänga med i den digitala utvecklingen, säger han.

När äldre fått rekommendationen att begränsa fysiska kontakter under pandemin har digitala videosamtal varit ett sätt att hålla kontakt med familj och vänner. För personer som inte är digitala har den sociala utmaningen blivit ännu mer påfrestande. SPF ringer stundtals upp medlemmar. Organisationen har märkt att personer som inte har haft förutsättningar att vara digitala har blivit ännu mer ensamma och socialt isolerade.

- De vågar inte gå ut och träffa släkten, säger Peter Sikström.

I stället har Folkhälsomyndighetens dagliga pressträff fått bli sällskap.

- Vi hör ofta uttrycket att man "fikar med Anders". Det innebär att sätta sig framför tv:n med en kopp kaffe klockan två och lyssna på Anders Tegnell.

Organisationen SPF har märkt att personer som inte har haft förutsättningar att vara digitala har blivit ännu mer ensamma och socialt isolerade under pandemin. Foto: Britt-Mari Olsson

Organisationen har fått många förfrågningar från medlemmar om hur de kan möta sina anhöriga digitalt. Peter Sikström anser inte att tillräckligt har gjorts för att möta behovet av kunskap som krävs för att kunna verka i det digitala samhälle som Sverige är i dag.

- Det finns ett strukturellt fel. Samhällsfunktioner har flyttat över till nätet och mycket information finns bara tillgängligt digitalt. Man har glömt bort att det inte finns någon statlig vidareutbildning för personer som lämnat arbetslivet. Samtidigt förväntas människor exempelvis logga in på 1177 med mobilt bank-id för att få se ett provsvar. Där saknas offentliga insatser.

- I slutändan är det en demokratisk fråga. Får bara personer som är digitala delta i samhällsdebatten?
Vad hade du velat se?
- Vi vet att välinformerade personer klarar sig bättre själva. Det är smidigare att ta kontakt med en läkare eller sjuksköterska digitalt. Det finns en samhällsvinst i det. Men då krävs förutsättningar för att det ska vara möjligt att göra den samhällsvinsten, säger Peter Sikström.
Läs mer: 66-åriga Bente spelar World of warcraft Läs mer: Forskare: Så är synen på äldre i Sverige

Fakta. Här finns kurser för dig som är senior.

Den ideella föreningen Seniornet håller i kurser för personer som vill lära sig digital teknik. Det finns 45 klubbar i Sverige. Medlemsavgiften är 250 kronor för 12 månader. Seniornet går att nå på telefonnummer 0760-27 27 17 eller epost kansli@seniornet.se.

Ur-programmet Seniorsurfarna erbjuder hjälp med bland annat att skicka e-post, skicka sms, ladda ner Bank-ID och använda sig av Swish. Programmet finns på urplay.se.

# data[].attributes.attachment_link.title
Äldre i kläm när pandemin driver på digitaliseringen - DN.SE

# data[].attributes.attachment_link.description
Omkring 400.000 personer lever i digitalt utanförskap, enligt en rapport från Socialstyrelsen som hänvisar till en siffra från 2017. Avsaknaden av social delaktighet tas upp som en risk för psykisk ohälsa. Digitala kunskaper kan motverka social isolering och kan stärka självkänslan, enligt rapporten. Carina Gustafsson från Socialstyrelsen har tidigare arbetat med frågor om äldres psykiska hälsa.

# data[].attributes.headline
Del 4 - Forskare: Så är synen på äldre i Sverige

# data[].attributes.subject
Del 4 - Forskare: Så är synen på äldre i Sverige

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Pigga äldre som tar för sig av livet eller en grupp som är ensammare i högre utsträckning än i andra länder. Hur ser egentligen bilden av äldre människor ut - och stämmer den?

DN har talat med två forskare om synen på äldre i Sverige i dag.

- Det är märkligt att vi har någon sorts ungdomskultur i Sverige, säger Ingmar Skoog vid Göteborgs universitet.

# data[].attributes.attachment_link.title
Forskare: Så är synen på äldre i Sverige - DN.SE

# data[].attributes.attachment_link.description
Pigga äldre som tar för sig av livet eller en grupp som är ensammare i högre utsträckning än i andra länder. Hur ser egentligen bilden av äldre människor ut - och stämmer den? DN har talat med två forskare om synen på äldre i Sverige i dag.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Han är fem år äldre än medellivslängden för män i Sverige. Det hindrar inte Sten Bergstrand från att minst en gång i veckan snöra på sig sina ståldubbade skor och sätta fart genom terrängen. "Sedan Sten opererade höftleden är han som en ny Tarzan i skogen", säger en klubbkompis.

Till dem som vill hålla sig aktiva i hög ålder har Sten Bergstrand ett råd.

# data[].attributes.attachment_link.title
Sten Bergstrand, 86: Jag springer så länge benen bär - DN.SE

# data[].attributes.attachment_link.description
Han är fem år äldre än medellivslängden för män i Sverige. Det hindrar inte Sten Bergstrand från att minst en gång i veckan snöra på sig sina ståldubbade skor och sätta fart genom terrängen. "Sedan Sten opererade höftleden är han som en ny Tarzan i skogen", säger en klubbkompis.

# data[].attributes.headline
Del 2 - Så blir tillvaron meningsfull när arbetslivet är över

# data[].attributes.subject
Del 2 - Så blir tillvaron meningsfull när arbetslivet är över

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
På ett kafé intill Tyresö centrum brukar vännerna Birgitta Klement, Anita Jonsson, Bert Ekergarn och Bo Carlberg ses någon gång i veckan. De har precis druckit upp kaffet när samtalet leder in på tankarna kring hur det är att åldras i Sverige i dag.

- Så länge man är frisk spelar det ingen roll om man är 68 eller 100, säger Anita Jonsson och får medhåll av sina vänner.

Intressen utanför jobb och familj och engagemang i föreningar redan innan pensionen kan göra det lättare att finna en meningsfull tillvaro när arbetslivet är slut, tror Anita Jonsson.

- Annars kan det bli svårt att plötsligt få 50 timmar över varje vecka, säger hon.

Alla fyra har fullt upp på dagarna. Tidigare förskolläraren Birgitta Klement, 82, drogs till pensionärsföreningen PRO Tyresö - där de alla är medlemmar - eftersom den erbjöd bowling. Socionomen Anita Jonsson, 77, sitter i ett flertal styrelser, är politiskt aktiv i socialdemokraterna och i Tyresö handbolls valberedning. Den tidigare taxichauffören Bert Ekergarn, 69, är passionerad boulespelare och 79-årige Bo Carlberg arbetade som busschaufför fram till i våras när alla över 70 år togs ur tjänst.

- Det blev problem för bussbolagen eftersom det är pensionärer och invandrare som håller busstrafiken i gång i Stockholm. Vi får komma tillbaka sedan om restriktionerna ändras, säger han.

Vid sidan av jobbet spelar Bo Carlberg dragspel, är aktiv i den lokala friidrottsföreningen, skapar korsord till en lokaltidning och spelar på trav (han har egen travhäst).

- Det får jag inte heller gå på längre, säger Bo.

- Du bara håvar in pengarna, säger Anita.

Bo fortsätter:

- Jag tycker om att röra på mig också. Jag har en kompis, Nisse, han är 94 år och hur pigg som helst. När han fyllde 90 år ringde jag för att gratulera men ingen var hemma. Det visade sig att han hade varit ute och dansat. Det hänger på att man är frisk. Min mamma fick alzheimer vid 70. Har man hälsan och är lite initiativrik kan man se till att göra saker.

Jag har vänner som är 80 år fyllda och när jag säger att de ska gå med i PRO säger de att det bara är för gamla människor.

Bert Ekergarn rekommenderar föreningslivet.

- Man får mycket gemenskap men också förmåner och försäkringar. Penningen för att gå med är låg och man får mycket för den.

Medlemmarna kämpar med att få med sig yngre pensionärer.

- De som är 65 år säger att de inte är tillräckligt gamla, säger Anita Jonsson.

Birgitta Klement flikar in:

- Jag har vänner som är 80 år fyllda och när jag säger att de ska gå med i PRO säger de att det bara är för gamla människor.

Birgitta, Anita och Bert är med och planerar resor för föreningen som har nästan 1.500 medlemmar och ett stort antal aktiviteter. Resorna ska passa olika typer av plånböcker och har exempelvis gått till Georgien och danska Skagen samt till Hornborgasjön och Göta kanal. Höstens resor har ställts in. I planen fanns julbord i Örebro, Mackmyra whiskyby och fängelsemuséet i Gävle. Julkryssningen med Viking Line däremot, finns fortfarande inplanerad. Omkring 40 personer har redan anmält sig.

- Så folk törs åka? frågar Birgitta.

- Tydligen! säger Anita.

Till våra möten kommer både män och kvinnor. Men vilka män är det som kommer? Jo, de som går med sina fruar. Kvinnorna är oftast ensamma.

Samtidigt som vännerna enas om att det är viktigt att aktivera sig efter pensionen ser de sina privilegier. I storstäderna finns gott om aktiviteter för alla åldrar, medan det kan vara svårare för någon som bor på landsbygden, säger Birgitta Klement.

- Vi har möjlighet att vara med i föreningar av olika slag, politiska, religiösa... Bor man på landsbygden och saknar körkort med två mil till närmaste granne har man kanske sin radio och sin tv, säger hon.

- Vi har ett enormt utbud, tillägger Bert Ekergarn.
Är det någon skillnad på att gå i pension om man är man eller kvinna?
Anita: Till våra möten kommer både män och kvinnor. Men vilka män är det som kommer? Jo, de som går med sina fruar. Kvinnorna är oftast ensamma.

Bo: Kvinnor har mycket lättare att ta kontakt. När jag körde buss till olika resmål var det alltid fler kvinnor som åkte med.

Bert: Hur stor procent i klubben tror du att det är som är män och kvinnor?

Anita: Jag tror att det är 35/65.

Bo: Kvinnor har lättare att ta initiativ tror jag.

Anita: Jag tror att män har svårare att finna sig i pensionärslivet.

Bert: Män är trögare.

Anita: Ja, att få upp ur soffan!

Birgitta: Och kvinnor kan boka en resa som sker om fyra-fem månader, män kan inte ha så lång framförhållning. De kan inte tänka att om sex månader ska jag ut på den här resan.

Anita: De vill ha omedelbar tillfredsställelse...

Bert: Det kan ju dyka upp något annat har man ju fått höra.

För att få med fler män på resorna har föreningen särskilt riktat in sig på att ordna resor som ska tilltala män, exempelvis till Flygvapenmuseum i Linköping, det militärhistoriska museet Arsenalen i Strängnäs samt en fiskeresa. Det har gett resultat. Bo Carlberg tror att män annars gärna avstår från att göra saker på egen hand.

- En man kan följa med på en pardag men vill inte gå ut ensam, då sitter han hemma och dricker öl i stället, säger han.

Bert: Kommer det där förändras? För mig var mamma hemma och pappa jobbade. Men förhoppningsvis kommer vi närmare varandra nu. Gubbarna kan ju faktiskt stå vid disken.

Anita: Jag gissar att alla våra döttrar och svärdöttrar jobbar.

Bo: Min mamma jobbade också hela tiden.

Anita: I våra barns generation jobbar alla kvinnor.

Bert: Det vore intressant att se hur det kommer att bli i pensionärsföreningar i framtiden.

I våras spreds smittan på äldreboenden och i maj var 90 procent av de avlidna i covid-19 över 70 år, enligt Socialstyrelsen. Omkring hälften bodde på äldreboende. Hög ålder är en riskfaktor för att bli svårt sjuk och dö i covid-19 och personer över 70 år har fått rådet att begränsa sina sociala kontakter. Från den 1 oktober hävs besöksförbudet på äldreboenden men rekommendationerna för äldre ligger kvar.

Anita Jonsson tycker att det är bra att äldre har fått riktlinjer att förhålla sig till. Både hon och hennes make har haft viruset.

- Jag hade hög feber i två dagar, säger hon och fortsätter:

- Att vara försiktig är en sak men om man skrämmer folk så de inte vågar gå ut kan det leda till ensamhet och depression i stället som kan bli värre än sjukdomen.

Bo Carlberg flikar in att han har en vän som inte vågat gå ut på flera månader.

Senast i förra veckan presenterade Socialstyrelsen en enkätundersökning som visade på en ökning av ensamhet, oro och ängslan bland äldre jämfört med förra året.

Under sommarhalvåret har möjligheterna att göra saker varit många eftersom det har varit möjligt att vara utomhus, men höst och vinter medför nya utmaningar, säger Birgitta Klement.

- Vi äldre har kunnat gå på promenader, fikat och ätit kräftor och surströmming men vad gör vi när det blir kallare?

Hon anser att kommunerna måste se till att äldre framöver har en chans att komma ut.

- Det är viktigt att det inte är halt och snö så vi kan ses på promenad. Det blir vår enda möjlighet att träffas, eftersom vi inte ses i lägenheterna. Då måste vi kunna gå säkert, det blir inte kul om det blir massor av benbrott, säger Birgitta Klement.

Hon oroar sig också för om hon inte kommer att kunna hälsa på familjen i södra Sverige till jul.

- Vad gör jag då? Då sitter jag där ensam, säger Birgitta Klement.

Jag kramar 3-åringen i alla fall, för han fattar inte att man inte får kramas. Han vill ju kramas när vi säger hej då.

Att inte kunna träffa och krama barn och barnbarn som vanligt har varit en stor utmaning för flera i sällskapet under pandemin.

- Det har varit skitjobbigt, säger Bert och fortsätter:

- Luftkramar är inte riktigt samma sak. Man är så nära men får inte känna dem.

- Det är värst med de minsta. Jag kramar 3-åringen i alla fall, för han fattar inte att man inte får kramas. Han vill ju kramas när vi säger hej då, säger Bo.
Vad har ni för råd till personer som ska gå i pension?
Bert: Planera lite. Tänk några år framåt. Ta kontakt med bekanta som är pensionärer och se vad de har gjort. Vänta inte till pensionsdagen. Så gjorde jag.

Birgitta: Nu pratar vi om personer som har hälsan...

Bo: Hälsan är viktig men det finns också många fattigpensionärer som kanske inte har råd att delta i föreningsliv och åka med på resor. De har fullt sjå att klara av att betala hyra och mat för dagen.

Anita: Ja, men om man har jobbat heltid i hela sitt liv har man en relativt bra pension.

Bert: Jag har jobbat heltid i hela mitt liv men har fasen inte mycket pension.

Anita: Har du inte?

Bert: Nej, jag ligger nog längst ner på botten. Men vad gör man då? Jo, man går med i resekommittén för som reseledare reser man gratis!

Fakta. Personerna i reportaget
Birgitta Klement
Ålder: 82.

Tidigare arbete: Förskollärare.

Gör: Spelar bowling och kortspelet Samba Canasta, ordnar resor för PRO.

Familj: 2 barn, 6 barnbarn och 4 barnbarnsbarn. Alla bor i södra Sverige.
Anita Jonsson
Ålder: 77.

Tidigare arbete: Kurator.

Gör: Engagerad i den lokala hembygdsföreningen, bygdegårdsföreningen och sitter i styrelsen för ABF och PRO-distriktet, är även med i Tyresö handbolls valberedning, konsumentkommittén och resegruppen i PRO och politiskt aktiv inom Socialdemokraterna i kommunen.

Familj: 1 barn och 2 barnbarn som bor i Tyresö.
Bert Ekergarn
Ålder: 69.

Tidigare arbete: Taxichaufför.

Gör: Spelar boule, är med i föreningens resegrupp, umgås med barnbarnen och utforskar närområdet med sin nya bil, gärna tillsammans med en kompis.

Familj: 2 barn och 3 barnbarn ("det kan ha blivit fler"). Ett av barnen bor i Huddinge söder om Stockholm, ett annat i Köpenhamn.
Bo Carlberg
Ålder: 79.

Tidigare arbete: Projektledare inom systemutveckling och busschaufför. Är fortfarande yrkesverksam men får inte köra buss under pandemin.

Gör: Spelar dragspel, är aktiv i den lokala friidrottsföreningen och spelar på trav. Är engagerad i studieförbundet ABF och skapar korsord för Tyresö nyheter.

Familj: 3 barn, 6 barnbarn. Alla bor i södra Stockholm.
Läs mer: "Det finns ett slentrianförakt för åldrande"

# data[].attributes.attachment_link.title
Så blir tillvaron meningsfull när arbetslivet är över - DN.SE

# data[].attributes.attachment_link.description
På ett kafé intill Tyresö centrum brukar vännerna Birgitta Klement, Anita Jonsson, Bert Ekergarn och Bo Carlberg ses någon gång i veckan. De har precis druckit upp kaffet när samtalet leder in på tankarna kring hur det är att åldras i Sverige i dag.

# data[].attributes.headline
Del 1 - Det finns ett slentrianförakt för åldrande

# data[].attributes.subject
Del 1 - Det finns ett slentrianförakt för åldrande

# data[].attributes.body
Artikelserie i DN, sep/okt 2020.
Synen på människorna som gått i pension har förändrats över tid – och kan behöva omprövas igen när fler får allt längre liv. Livet för dem som är över 70 år har hamnat i fokus inte minst under coronakrisen. Hur är det att vara senior i dag?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Äldre har numera så många aktiva år efter pensionen att det ritar om samhällskartan i grunden. Antalet 100-åringar i Sverige har tiofaldigats på ett halvt sekel.

De aktiva seniorerna har fått forskarna att börja tala om människans "tredje ålder".

Och när en allt större del av medborgarna är äldre krävs också att vi gör upp med fördomar om åldrande, menar författaren Marcus Priftis i boken "Superseniorer".

# data[].attributes.attachment_link.title
"Det finns ett slentrianförakt för åldrande" - DN.SE

# data[].attributes.attachment_link.description
Äldre har numera så många aktiva år efter pensionen att det ritar om samhällskartan i grunden. Antalet 100-åringar i Sverige har tiofaldigats på ett halvt sekel. De aktiva seniorerna har fått forskarna att börja tala om människans "tredje ålder".

# data[].attributes.headline
Artikel om Sarah Wägnert från 2019 - 20 år efter Lex Sarah

# data[].attributes.subject
Artikel om Sarah Wägnert från 2019 - 20 år efter Lex Sarah

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Publicerad

Sarah Wägnert Sjökvist blev Sveriges första visselblåsare när hon gick ut i media och berättade om missförhållanden på sin arbetsplats. I år är det 20 år sedan lex Sarah, lagen med hennes namn, trädde i kraft.
- Jag kommer alltid att bära med mig det här, säger hon.

1997 är Bromstensbon Sarah Wägnert Sjökvist 23 år och har fått sitt första fasta jobb som undersköterska. Anställningen står det nyöppnade äldreboendet Polhemsgården i Solna för.

Sarah ser fram emot jobbet.

- Jag hade hankat mig fram på vikariat och det här var min första tillsvidareanställning. Jag var entusiastisk över att få vara med att starta upp. Det var jättemycket glädje, säger hon.

Jag var entusiastisk över att få vara med att starta upp

Men arbetet skulle visa sig vara en mardröm. På boendet som, i en dryg timmeslång P3-dokumentär, beskrivs som en byggarbetsplats, finns varken hjälpmedel eller bestick i kökslådorna. Trots det flyttar patienterna, som har ett stort vårdbehov, in en efter en.

Snart börjar telefonerna på Solna kommun att ringa. Anhöriga larmar om missförhållanden och en 70-årig man från Sundbyberg avlider senare av näringsbrist.

Sarah bröt tystnaden

Journalisten Karin Swärd, som då arbetade på SVT:s Rapport-redaktion, åker till Polhemsgården med en kameraman efter att ha fått tips om boendet.

- Det som slår mig är att det är så tomt i lokalerna. Det är ändlösa korridorer med lite personal. Vi hör att det ligger människor och ropar. De gamla sjuka människorna ligger i avföring och urin i timmar, säger hon i dokumentären.

- Vi försökte med alla instanser vi kunde tänka oss. Facket, vi gick på kommunen, vi pratade med ledningen. Ingen lyssnade. Men det här väckte upp alla, säger hon.

Lag på att larma

Nyheten slår ner som en bomb. Sarah finns på varje löpsedel där hon hyllas som hjälte för sitt mod och civilkurage. Inte ens politikerna i Rosenbad kan undgå den unga tjejen som, med risk för sitt jobb, berättar om sin syn på Polhemsgården.

Inom äldreomsorgen finns vid den här tiden inget sätt för de anställda att larma om missförhållanden. Men efter Sarah Wägnert Sjökvists insats tvingas politikerna att se över lagstiftningen. 1 januari 1999 träder lagen Lex Sarah i kraft. Den tvingar anställda inom socialtjänsten att enligt lag rapportera om missförhållanden i verksamheten.

På Polhemsgården, där allt började, är Maith Österman idag verksamhetschef för boendet, som sedan 2010 drivs av Förenade care. Hon var själv inte med när det stormade.

- Men det är alltid viktigt att oegentligheter inom vården kommer fram, säger hon.
Vad har lex Sarah haft för betydelse för Polhemsgården?
- Jag tycker att det är en fantastisk lag som givit oss som verksamhetschefer en väldigt bra grund att jobba efter.

Sa upp sig och flyttade

Sarah Wägnert Sjökvist sa i samband med händelsen upp sig. Hon har flyttat från Bromsten i Spånga och bor nu i en liten ort vid Mälaren i Västmanland. 44-åringen minns fortfarande allt som hände för 22 år sedan.

- Det här kommer att finnas med mig hela livet.Och om jag känner mig rätt så kommer jag nog själv att sitta på ett äldreboende en dag och prata om att det var jag som såg till att Lex Sarah finns, säger hon.

# data[].attributes.attachment_link.title
Sarah larmade om missförhållanden på Polhemsgården

# data[].attributes.attachment_link.description
Publicerad Sarah Wägnert Sjökvist blev Sveriges första visselblåsare när hon gick ut i media och berättade om missförhållanden på sin arbetsplats. I år är det 20 år sedan lex Sarah, lagen med hennes namn, trädde i kraft. - Jag kommer alltid att bära med mig det här, säger hon.

# data[].attributes.headline
Nora kliver på hos dem som ingen ska besöka

# data[].attributes.subject
Nora kliver på hos dem som ingen ska besöka

# data[].attributes.body
Om hemtjänsten i coronatider

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Visiret är obekvämt. Det packades ner som sista pinal efter morgonsamlingen med hemtjänstgruppen. Nycklar, dagsschema - och så den där hårda plastskärmen. Inte så att den sitter fel, men att rusta sig med hellångt förkläde, gummihandskar - och så en skärm framför ansiktet - det skaver mot Norzai Norulhaqs personlighet.
Läs mer: Mataffärer sätter upp plexiglas för att förhindra coronasmitta
- Jag är en öppen människa. Som vill hjälpa andra. Men enligt natten har kvinnan som bor här inne haft feber och hosta, och det kan ju vara corona, säger Nora, som kollegorna kallar henne.

Det gula kedjehuset i Västra Frölunda är Noras första stopp och när klockan precis blivit halv åtta är det väckning och frukost som gäller. Senare ska hon tillbaks hit för några träningspass och diverse andra sysslor. Att en och samma vårdare tar alla besök på en viss adress är en effekt av det nya viruset.

- De äldre ska träffa så få som möjligt, säger Nora.
Så kanske de skulle vilja ha det jämt egentligen?
- En del. Andra tycker det är roligt att träffa flera olika.

Hemtjänstens uppdrag försvinner ju inte bara för att viruset är här, men verksamheterna styr om för att minska riskerna. Tillsynsbesök ersätts av telefonsamtal och vid inköp kan kassarna lämnas utanför dörren. Några äldre som haft serviceinsatser snarare än vård, avbokar också, av rädsla.

- Vi märker en del av det, men de mest behövande är kvar hos oss. Och det är viktigt att vi får fram det också - att är man i behöv av hjälp, ska man ta emot den även nu, säger Katarina Meuller som är chef för äldreomsorgen i stadsdelen Lundby i Göteborg, och svarar för stadens övergripande information kring de här rutinerna.

Det som alltid gäller för hemtjänstpersonal är "Socialstyrelsens föreskrifter om basal hygien". Där står att man ska tvätta och sprita händerna, klippa naglarna, ta av smycken, alltid bära särskilda arbetskläder och ibland också skyddskläder. Som visiret.

När Nora Norulhaq kommer ut från det varmgula huset där larmet gått om misstänkt covid-19 ler hon stort och har visiret i handen.

- Det var fel information. Hon hade haft urinvägsinfektion och feber på grund av det. Ingen hosta alls. Jag kunde ta av mig den här, säger Nora och viftar lättat med skärmen.

Än så länge finns skyddsutrustning för alla i gruppen. Den mest märkbara bristen i äldreomsorgen i Göteborg är personal. Ingen får gå till jobbet vid minsta förkylningskänsla och när symtomen försvunnit måste man stanna hemma ytterligare 48 timmar.

- Vi är hårda nu. Vi vill ju inte att våra äldre ska bli vanligt förkylda heller, för då blir de nedsatta av det och mer utsatta för viruset, säger Katarina Meuller.

I Noras arbetsgrupp var hela styrkan på plats i morse. Förra veckan var det värre med många sjukskrivna. Den problematiken märks över hela landet.

Hemtjänstens nya virusrutiner

Vid sidan av de vanliga hygienföreskrifterna har de tre storstädernas äldreförvaltningar infört ett antal nya rutiner för att minska spridning av det nya coronaviruset.

* Noll tolerans för "sjuknärvaro". Alla anställda med minsta förkylningssymtom måste sjukskriva sig.

* Ökad kontinuitet i arbetet. En och samma vårdare hanterar så långt det är möjligt alla besök hos en omsorgstagare.

* Minskning av tjänster som ledsagning och social samvaro.

* Ökad tillsyn per telefon och inköp levereras vid dörren, snarare än inne i köket.

Malmö stad har Sveriges största omsorgsförvaltning med 9.000 hemtjänstbrukare. Där fick den strategiska enhetschefen Pia Nilsson i uppdrag för tre veckor sedan att sätta ihop en expertgrupp och ta fram handlingsplaner för olika grader av påverkan till följd av viruset. De arbetar med tre scenarier:

Under det första råder oro, men bara enstaka vårdnadstagare är sjuka. Tio procent av personalen är sjukskriven. Under det andra är flera sjuka och 20 procent av personalen är borta. Det tredje scenariot har flertalet insjuknade vårdnadstagare och 40 procent sjukskrivna.

Just nu pendlar verkligheten mellan scenario ett och två.

Pia Nilsson är full av energi när hon berättar om utmaningarna.

- Vi har en fantastisk mobilisering! Alla sluter upp. Vi gick tidigt ut med annonser om att vi sökte ny personal och för två veckor sedan började vi bygga upp ett centrallager för skyddsutrustning.

Många förvaltningar i Malmö har också självmant tagit på sig nya arbetsuppgifter i krisen enligt Pia Nilsson. Serviceförvaltningen syr tygförkläden till hemtjänstvårdarna och stadsbyggnadskontoret tillverkar visir av overhead-ark som sätts på bågar som producerats i förvaltningens 3D-printer.

- Jag vill verkligen berömma alla! I nuläget har vi inte slut på en enda produkt.

Stockholms äldreförvaltning är mer ansträngd eftersom det nya coronaviruset är mer spritt i huvudstaden. Men rutinerna känns igen.

- Vi förstärker arbetet med basala hygienrutiner, genom fler utbildningar som ska påminna alla om vad som gäller. Och vi försöker arbeta med kontinuitet i hemmen för att minska antalet kontakter, säger Sofi Thunvik som är kommunikationsansvarig på förvaltningen.

Snart väntar en stor grupp nya brukare för Stockholms hemtjänst, eftersom sjukhusen vill tömma vårdavdelningarna och göra plats för epidemins offer. Det betyder att en del äldre flyttar hem igen tidigare än beräknat och kommer att behöva hemtjänst.

Inger Karlsson välkomnar Noras besök. Det blir glest med sociala kontakter under virusets framfart. Foto: Tomas Ohlsson

I fyravåningshusen på Rubingatan i Göteborg bor Inger Karlsson som väntat på Noras besök. Det är en väldigt viktig kontakt nu, när allt annat blivit kringskuret.

- Jag går ut på promenader, men det är ju ingen ute längre, säger Inger Karlsson.
Är du orolig för smittan?
- Nej, man kan inte oroa sig för allt. Det beror på hur man är som person, eller hur Nora?

- Ja, vi får ta det som det kommer. Nu ska du få kaffe, säger undersköterskan Nora Norulhaq. Hon spritar händerna, tar på sig blå tossor, och kliver på.
Läs också: Senaste nytt om coronakrisen

# data[].attributes.attachment_link.title
Nora kliver på hos dem som ingen ska besöka - DN.SE

# data[].attributes.attachment_link.description
Visiret är obekvämt. Det packades ner som sista pinal efter morgonsamlingen med hemtjänstgruppen. Nycklar, dagsschema - och så den där hårda plastskärmen. Inte så att den sitter fel, men att rusta sig med hellångt förkläde, gummihandskar - och så en skärm framför ansiktet - det skaver mot Norzai Norulhaqs personlighet.

# data[].attributes.headline
Anställda i hemtjänsten saknar skyddsutrustning

# data[].attributes.subject
Anställda i hemtjänsten saknar skyddsutrustning

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Bristen på skyddsutrustning i vård och omsorg är akut - en tredjedel i hemtjänsten har jobbat utan rätt skydd.

Nu slår fackförbundet Kommunal larm.

- Här måste till krafttag. Våra medlemmar ska inte behöva sätta sin egen hälsa på spel, säger ordföranden Tobias Baudin.

Under gårdagen genomförde Kommunal, landets största LO-förbund, en enkät som 2 052 av förbundets skyddsombud i Sverige besvarat.

Resultatet visar att det finns en mycket utbredd oro kring tillgången på skyddsutrustning.

Värst i hemtjänsten

Bland personalen i hemtjänsten svarade 36 procent att det under pandemin har förekommit situationer där de jobbat utan rätt skyddsutrustning.

Men också inom sjukvården och äldreomsorgen är oron stor, där svarar 28 respektive 25 procent på samma sätt.

Tobias Baudin tycker att det är en mycket oroväckande signal.

- Det är klart att jag blir orolig. Det här kommer att vara ett maratonlopp och vi har bara startat det, ändå känner man redan oro och ser att det redan i dag saknas skyddsutrustning. Det blir en tuff utmaning att fixa det här nu och genom hela den här krisen.

Vårdar sjuka

Enligt Baudin är det tydligt att äldrevården inte är riktigt rustad för att hantera smittskydd. Att personalen har tillgång till skyddsutrustning kommer att vara helt avgörande, slår han fast.

Särskilt som han tror att omsorgen kommer att tvingas bedriva en del sjukvård framöver.

- Belastningen på sjukvården kommer vara hög och många som kanske skulle behövt en sjukvårdsplats kommer därför behöva få sjukvård på sitt äldreboende eller i hemmet.

Enligt Tobias Baudin måste problemen med bristen på utrustning få en lösning.

Annars kan facket stoppa verksamheten.

- Det vill vi inte göra, Sverige är i kris. Men samtidigt finns en gräns för vad vi kan tolerera för vad medlemmar ska utsättas för, säger han.

Svårt med personal

Men det är inte bara kapaciteten för den nödvändiga utrustningen som oroar. Även tillgången till personal, vilket var ett stort problem redan före coronautbrottet, kan bli besvärlig, enligt Baudin.

- När sjuktalen går upp kommer det bli supertufft att klara bemanningen. Här måste man tänka nytt och få arbetsgivarna att inte hålla på med timvikariat. Man måste ta in alla som kan jobba och anställa dem på heltid och bygga upp personalpooler till arbetsplatserna.

Socialstyrelsen fick nyligen i uppdrag att kontinuerligt inventera behoven och tillgången till materiel i sjukvårdsregioner och kommuner.

Enligt Taha Alexandersson, ställföreträdande krisberedskapschef på myndigheten, finns det inget överskott av utrustning i någon region i dag.

- Framför allt i Stockholm, som har flest patienter, är bristerna störst, säger hon.

"Ingen uthållighet"

Vid behov kan myndigheten omfördela resurser över landet. Men det har man ännu inte gjort.

Man väntar också in nya leveranser.

- I förrgår kom två stora leveranser, framför allt handskar och kroppsskydd, operationsdräkter. Vi har några till när det gäller skyddsmasker och sådant som är på gång. Men det är absolut inte några större kvantiteter som gör att vi har någon uthållighet över tid.

Kommunals undersökning
Så många av de tillfrågade svarar att de känner oro över tillgången till skyddsutrustning:
75 procent i hemtjänsten, 68 procent på äldreboende och 72 procent i hälso- och sjukvården.
Så många svarar att det under den pågående pandemin förekommit situationer där personalen har arbetat utan rätt skyddsutrustning:
36 procent i hemtjänsten, 25 procent i äldreomsorgen och 28 procent inom hälso- och sjukvård.
Så många svarar att det finns skyddsutrustning för att skydda sig själv och omsorgstagare från smitta på arbetsplatsen:
54 procent i hemtjänsten, 63 procent i äldreomsorgen och 80 procent i hälso- och sjukvården.

Källa: Kommunal. Enkät utfördes den 25 mars och 2052 personer har svarat. Samtliga är skyddsombud, huvudskyddsombud, regionala skyddsombud och arbetsplatsombud inom vård om omsorg.

Publicerad:

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.title
Enkät visar: Anställda i hemtjänsten saknar skyddsutrustning

# data[].attributes.attachment_link.description
Bristen på skyddsutrustning i vård och omsorg är akut - en tredjedel i hemtjänsten har jobbat utan rätt skydd. Nu slår fackförbundet Kommunal larm. - Här måste till krafttag. Våra medlemmar ska inte behöva sätta sin egen hälsa på spel, säger ordföranden Tobias Baudin.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ofrivillig ensamhet och isolering är något som framför allt drabbar äldre. Vänner, familjemedlemmar, och i värsta fall till och med barn, försvinner av naturliga orsaker ju äldre man blir.

Av Per-Ola Ohlsson, Linda Newnham, Publicerad

Inger har träffat nya människor genom föreningen Äldrekontakt men hade önskat att träffarna var oftare. Foto: Per-Ola Ohlsson

Enligt statistik från Statistiska centralbyrån, SCB, lever mer än var tionde person i Sverige över 75 år ensam, 16 procent av alla som är över 85 år betraktas som socialt isolerade.

Det var det som drabbade Inger Pettersson i Lund. Hennes ensamhet blev påtaglig efter att hennes sambo dog 1999 och efter att den ena efter den andra av hennes väninnor fallit ifrån.

- Jag har egentligen ingen jag kan träffa och ta en kopp kaffe med. Jag träffade en äldre kvinna som bor här i området men hon finns inte heller längre, berättar hon.

I hela sitt yrkesverksamma liv arbetade Inger på Skatteverket i Lund. Hon brukar skämta om att även om hon inte kände alla Lundabor till utseendet så kände hon till deras inkomster.

- Jag är själv infödd Lundabo, berättar Inger med ett leende. Sammanlagt jobbade jag över 40 år på Skatteverket. Det roligaste var nog när jag fick sitta som valförrättare och pricka av de röstande.

Under åren på Skatteverket arbetade Inger med självständiga arbetsuppgifter och hon säger att hon därför inte hade några nära arbetskamrater.

- De jag hade var gifta och hade familjer och var upptagna med sitt. Jag hade tidigare en gammal arbetskamrat som jag brukade få och skicka julkort till men vi umgicks aldrig.

Från ett tidigare äktenskap hade Inger en son men han gick bort redan 1979 i diabetes och hann inte själv skaffa familj så att Inger kunde få barnbarn.

- Under en relativt kort tidsperiod förlorade jag även min far och två nära vänner.

En period mitt i livet var Inger helt ensam, men så träffade hon sin blivande sambo Johnny.
Vill träffas oftare
- Vi var särbor i början men sedan köpte vi en sommarstuga vid Veberöd tillsammans och i samband med det flyttade vi även ihop. Vår stuga låg i ett fantastiskt vackert landskapi närheten av Kulturens Östarp. Där plockade vi bland annat mycket kantareller.

Men när Johnny dog blev hon åter ensam. Hon kunde inte behålla sommarstugan.

- Sedan försvann den ena väninnan efter den andra och till slut var det bara jag kvar. De senaste åren har jag varit riktigt ensam.

Det var först förra året som hon fick kontakt med föreningen Äldrekontakt. En kvinna hon träffade vid ett besök i kyrkan berättade om föreningen.

- Vi är en grupp seniorer som träffas hemma hos någon av volontärerna i föreningen en söndag i månaden. Det är mycket välordnat med chaufförer som hämtar och lämnar oss, berättar hon.

Inger har hittills varit med på fyra träffar där de varit sex äldre som suttit ner och pratat och haft det trevligt med varandra under ett par timmar.

- Det har varit jättetrevligt men jag hade gärna träffats oftare. Jag hade gärna lärt känna någon trevlig kvinna eller man här i Lund som jag kunde gå på kafé med eller gå en promenad tillsammans med.

- Det går också bra med en vän jag kan prata med i telefon och diskutera böcker eller tv-program med. Gärna någon med humor. Det viktigaste är att man kan ha roligt tillsammans.

Fotnot: Om någon vill bli vän med Inger kan man skriva till Hemmets Journal så vidarebefordrar vi kontaktuppgifterna. Skriv till: Hemmets Journal, 205 07 Malmö eller mejla till: red.hj@egmont.se

Detta är Äldrekontakt

Äldrekontakt är en ideell förening som hjälper äldre som är ofrivilligt ensamma att komma ut och umgås med andra.

Föreningen har volontärer och värdfamiljer som öppnar upp sina hem och dukar upp till fika över hela Sverige. Volontärerna hämtar och lämnar de äldre utan kostnad.

Föreningen har verksamhet i 30 kommuner och omfattar 75 grupper. Antalet volontärer som arbetar med verksamheten är 850.

Äldrekontakts kansli i Stockholm nås på 076-052 68 00 eller mejl info@aldrekontakt.se Mer information finns på hemsidan www.aldrekontakt.se.

# data[].attributes.attachment_link.title
Inger, 90: "Jag önskar jag hade någon att fika med"

# data[].attributes.attachment_link.description
Ofrivillig ensamhet och isolering är något som framför allt drabbar äldre. Vänner, familjemedlemmar, och i värsta fall till och med barn, försvinner av naturliga orsaker ju äldre man blir. Av Per-Ola Ohlsson, Linda Newnham, Publicerad Enligt statistik från Statistiska centralbyrån, SCB, lever mer än var tionde person i Sverige över 75 år ensam, 16 procent av alla som är över 85 år betraktas som socialt isolerade.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
För snart tio år sedan började Seniornet Värmdö jobba för att fler pensionärer skulle klara sig på internet. Redan då stod det klart för ledarna att vissa kom för att lära sig använda modern teknologi - medan andra framför allt hade i åtanke att få gott sällskap.

Idén är enligt hemsidan att "seniorer lär seniorer digital kommunikation och internet".

Birgitta Backlund var ledare från start. Hon berättar om dagen då Ruth Langhard gjorde sin debut i föreningen.

- Hon kom upp hit till oss på biblioteket en dag, för hon hade inte så mycket att göra. När vi berättade att man kan titta på tv med en surfplatta blev hon häpen.

Birgitta Backlund visar minen: en rund, gapande mun och händerna på kinderna.

Ruth Langhard hade ingen tv hemma. Men när hon kom till Seniornet Värmdös träff på biblioteket i Gustavsberg utanför Stockholm, öppnades dörren till tv-världen för henne.

- Sedan frågade vi om det var något hon ville köpa. Hon svarade att hon behövde nya batterier till hörapparaten.

Vid nästa träff hade Ruth Langhard ett lika fascinerat uttryck i ansiktet, berättar Birgitta Backlund.

- Hon sa att batterierna låg i brevlådan redan nästa dag. Hon var helt tagen. Sedan dess har hon kommit på våra träffar.

Solan Berglund, Rut Langhard och Ella Jonsson. Foto: Thomas Karlsson

I dag hör 87-åriga Ruth Langhard till experterna i gruppen. När DN besöker kursen i Gustavsberg sitter ett drygt tjugotal pensionärer med var sin smartphone, surfplatta eller dator. De ska lära sig hur man delar bilder med vänner, barn, barnbarn och barnbarnsbarn.

Ruth Langhards fingrar sveper över mobilen. När hon först kom till Seniornet hade hon med sig sin bärbara dator.

- Här höll de flesta på med telefoner och surfplattor. Så jag blev tidigt begeistrad och köpte en egen platta, säger hon.

Surfplattan hjälper henne att hålla kontakten med dottern i Ödeshög, sonen i Kroatien och systern i Schweiz - bland andra. Dessutom betalar hon räkningar och beställer saker på faktura online.

Ruth Langhard föddes och växte upp i Schweiz.

- Min make och jag åkte på bröllopsresa 1958 till Tungelsta för att se de fina trädgårdarna. Vi gillade landet och flyttade hit senare. Fram till pensionen drev vi en blomsteraffär, berättar hon.

Dels lär sig deltagarna att kontakta nära och kära elektroniskt, dels får de träffa andra pensionärer.

Maken har inte fattat lika stort tycke för modern teknologi som Ruth. Däremot säljer han hantverk på marknader runt om i Stockholmsområdet.

Ruth Langhard är med i Seniornet av fler anledningar än att lära sig nya funktioner i sin surfplatta.

- Det är viktigt med sällskap. Men nu väntar min make där ute.

Så beger sig Ruth Langhard hem för att vila.

Den sociala fördelen med den ideella föreningen Seniornet är dubbel. Dels lär sig deltagarna att kontakta nära och kära elektroniskt, dels får de träffa andra pensionärer. När DN ringde kursledaren Birgitta Rynnert berättade hon att inte alla deltagare är särskilt intresserade av internet.

Internetstiftelsens rapport från 2019 visar att två tredjedelar av människor över 75 år använder internet i dag. För tio år sedan var andelen en fjärdedel.

Roland Johansson tycker att teknologi kan vara användbart. "Men man undrar ju om människor kan tänka utan sina mobiltelefoner längre", säger han. Här får Roland privatundervisning av Birgitta Rynnert. Foto: Thomas Karlsson

En som nyligen valt att ta steget ut i internetvärlden är Roland Johansson. Han får för fjärde eller femte gången privatundervisning av Birgitta Rynnert, som var med och grundade Seniornet Värmdö.

Han ska ställa in alarmet på sin mobil.

- Vilken tid vill du gå upp då? frågar Birgitta Rynnert.

- Aldrig, tack! skämtar Roland Johansson.

Roland Johansson har levt hela sitt liv utan smarttelefon. Nu har han skaffat både sådan och surfplatta. När han gick med i Seniornet Värmdö blev han en av föreningen Seniornets 9.000 medlemmar i Sverige och han är fast besluten om att en dag kunna använda den digitala tekniken precis som många av de andra i gruppen.

- En gång satt jag hemma och gjorde något på surfplattan. Sedan drack jag kaffe och gick ut och tittade på fåglarna. När jag kom tillbaka var skärmen svart. Jag förstod inte vad som hände.

Man undrar ju om människor över huvud taget kan tänka utan sina mobiler längre!

Roland Johansson suckar.

- Så är det i dag, man är tvungen att kunna det här. På busshållplatsen står nio av tolv personer och tittar i sina mobiler. Man undrar ju om människor över huvud taget kan tänka utan sina mobiler längre!

Av Birgitta Rynnert får Roland Johansson i hemläxa att repetera användningen av navigationsapparna. Han visar ett exempel: att hitta rutten från biblioteket hem till skärgården, cirka 25 minuter bort.

Han knappar in adressen. Ändå dyker fel fönster upp. Hans axlar sjunker ned. Men han vill inte låta inte missödena avskräcka honom.

Foto: Thomas Karlsson

Är det spännande med teknologi, tycker du?
- Nja, framför allt är det praktiskt. Jag skulle skaffa filtersand till vattenrenaren häromdagen, från en affär i Täby. Jag kände inte igen stället längre, så mycket hade förändrats!

Då är det behändigt att navigera rätt med hjälp av teknologi, menar Roland Johansson.

Men enligt honom går man också miste om logiskt tänkande och andra praktiska färdigheter, som man fostrades in i i förr i tiden.

- Om man ger mig en kartong och säger "vik ihop en chokladask", då löser jag det. Jag har en bra slutledningsförmåga, och den kan jag använda nu också.

- Ibland går det åt helvete, jag trycker fel och så går något snett. Då är det bara att chansa och hoppas att det ordnar sig.

Här blir man inte utskälld om man gör fel. Tvärtom, ledarna är väldigt omhändertagande.

Birgitta Rynnert nickar ivrigt.

- Det gäller att våga trycka och pröva sig fram! Apparaterna skadar dig inte, säger hon.

Roland Johansson gläder sig till torsdagsträffarna. Att gå i pension var tufft för honom.

- I början var det hemskt, man var så isolerad. Att ringa teknisk support kostade, så jag fick klara mig på egen hand.

- Här blir man inte utskälld om man gör fel. Tvärtom, ledarna är väldigt omhändertagande.

Seniornets verksamhet är mycket meningsfull också för de åtta ledarna.

- Kontakt med verkligheten och att känna oss behövda gör livet härligt för oss alla, säger Birgitta Rynnert.

Allt fler äldre använder internet

År 2010 använde 23 procent av dem som var 76 år eller äldre internet. 2019 var siffran 69 procent.

Av dem i åldern 66-75 använde 61 procent internet 2010 och 93 procent år 2019.

Å andra sidan: Av en miljon invånare i Sverige som inte använder internet dagligen är 71 procent över 65 år.
Källa: Rapporten "Svenskarna och internet 2019" av Internetstiftelsen

Så använder äldre it

Enligt Statistiska centralbyråns siffror från 2018 använder de flesta människor över 65 år internet till att:

* Skicka och ta emot e-post.

* Söka information om varor eller tjänster.

* Uträtta bankärenden.

* Titta på tv.

Fakta. Seniornet

SeniorNet Sweden är en ideell it-förening som har till ändamål att främja seniorers förmåga att använda den moderna digitala teknik som är nödvändig i dagens samhälle.

Seniorer lär seniorer digital kommunikation och internet.

Föreningen finns över hela Sverige med 45 lokala klubbar och har 9.000 medlemmar.
Läs mer:
Så hjälper du ditt barn att använda digitala medier mer balanserat

Så kan fler äldre få hjälp med digital kompetens

Barnbarnen fick hjälpa Krister att betala räkningar

# data[].attributes.attachment_link.title
Nu bemästrar 87-åriga Ruth Langhard surfplattan - DN.SE

# data[].attributes.attachment_link.description
För snart tio år sedan började Seniornet Värmdö jobba för att fler pensionärer skulle klara sig på internet. Redan då stod det klart för ledarna att vissa kom för att lära sig använda modern teknologi - medan andra framför allt hade i åtanke att få gott sällskap.

# data[].attributes.headline
Så slutar du betrakta åldrandet som en sjukdom

# data[].attributes.subject
Så slutar du betrakta åldrandet som en sjukdom

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Varför luktar äldre människor på ett visst sätt? Och hur ser receptet ut för en bra ålderdom? Det är ett par av frågorna som berörs i läkaren Louise Aronsons något oväntade succébok om åldrande. DN:s Augustin Erba har kokat ner hennes slutsatser till fem goda råd om hur du hanterar ditt eget åldrande.

# data[].attributes.attachment_link.title
Så slutar du betrakta åldrande som en sjukdom - DN.SE

# data[].attributes.attachment_link.description
Varför luktar äldre människor på ett visst sätt? Och hur ser receptet ut för en bra ålderdom? Det är ett par av frågorna som berörs i läkaren Louise Aronsons något oväntade succébok om åldrande. DN:s Augustin Erba har kokat ner hennes slutsatser till fem goda råd om hur du hanterar ditt eget åldrande.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
En bunt med kärleksbrev som tröstar. Doftminnet av en viss maträtt. Långa, ensamma dagar.

30 000 svenskar blir varje år änkor eller änklingar och för många är fallet hårt.

Kvar efter ett långt, gemensamt liv blir praktiska hinder - och en tystnad det sällan talas om.

Aftonbladet har träffat Ulla, Anette och Jan-Olof som berättar om sina nya liv.

HÖGANÄS. Livet som ensam behöver inte vara ensamt.

I Höganäs finns herrgänget som blommat upp av viltgrytor och ananaspajer.

- Inte bara änklingar behöver samvaro, utan även män som jag, vars fruar är svårt sjuka, säger Jan-Olof Skilberg, 79, som står bakom matkursen.

Det är en vanlig, mulen vardag i februari men från Brors Backe i Höganäs hörs glada röster och doften av köttgryta sprider sig ut i korridoren.

I tolv år har ett tiotal äldre män träffats här två gånger i veckan. "Matlagningskurs för herrar" kallar cirkelledaren Jan-Olof det för, en plats för både matkunskaper och samvaro.

- Kom före klockan 14 för då står vi och diskar, säger han när vi bokar intervjun.

Idén till en matcirkel föddes när han såg att många änklingar i pensionärsföreningen började äta tråkiga matlådor. Jan-Olof började tjata på kommunen om en lokal och när ett nytt trygghetsboende skulle invigas sa vice kommunalrådet "Här har du ditt kök!".

Gratis kurs

Kursen är gratis, deltagarna delar bara på kostnaden för maten.

När Aftonbladet hälsar på har männen, i åldrarna 70-90, dragit på sig förkläden och uppgifterna är fördelade mellan tre grupper - huvudrätt, dessert och något till kaffet.

- Det stämmer att vi har två söta rätter. Många här är gottegrisar, men det kan man väl få unna sig att vara?

Vågar bjuda släkten

Enligt kursledaren är deltagarna ofta osäkra i början men de flesta gör snabbt stora framsteg och några har blivit direkt avancerade.

- Jag har ett par tre änklingar här som numera vågar bjuda släkter och vänner på middagar. Då känner jag att jag är jättenöjd med resultatet av den här aktiviteten.

Trots sin höga ålder är gruppen som ett gäng småpojkar när det vankas god mat, berättar han.

- Då lever vi upp. Det är så jäkla kul. Om vi inte umgås privat så har vi i alla fall blivit kompisar och pratar förtroligt med varandra när vi är här.

Jan-Olof tycker sig annars märka en skillnad mellan i hur änkor och änklingar hanterar sin nya livssituation.

- Jag har konstaterat, i alla fall genom dem jag mött inom PRO, att kvinnor som regel har lättare att skaffa sig nya sociala nätverk. Män kurar mer hemma och blir ensamma. Det hade varit bra om det funnits åtminstone en bra samlingspunkt i kommunen.

Själv beskriver han att han är begränsad av andra skäl.

- Man kan ändå bli ensam. Om jag till exempel går ut på en pubträff inom PRO, då kan jag inte riktigt slappna av. Jag tänker hela tiden på min fru som är sjuk hemma.

Han och Gun-Britt har varit ett par i trettio år och gifte sig för tio år sedan. Nu har hon sedan en tid tillbaka drabbats av vaskulär demens men också av hjärtsvikt.

"Kommer inte undan"

- Hon har en del kommunal hjälp men så länge jag kan laga mat gör jag det själv. Mat betyder nästan allt för livskvaliteten. Det ska vara smakfullt, och framför allt ska man sitta tillsammans och äta.

En vacker dag tar tvåsamheten slut, konstaterar Jan-Olof Skilberg.

- Det är livets gång och inget konstigt. Jag har hjärtopererats två gånger men går aldrig och funderar på det. Om någon försvinner, ja då minns man personen. Man föds och dör, båda är lika naturligt så det är bara att ösa på för man kommer inte undan slutet.

Är pensionerad teletekniker RECEPT: GUBBARNAS VILTGRYTA

Namn: Jan-Olof Skilberg

Ålder: 79.

Bor: I Höganäs.

Familj: Hustrun Gun-Britt, fyra vuxna barn, åtta barnbarn.

Bakgrund: Pensionerad före detta teletekniker, ungdomsledare i idrottsrörelse samt nämndeman.

Aktuell: Som cirkelledare för matkurser för herrar samt sedan många år som vigselförrättare samt aktiv i PRO.

(4 portioner)
S800 gr dovhjort

S2 msk olja

S1 burk krossade tomater

S1 1/2 dl rödvin

S2 msk tomatpuré

S2 vitlöksklyftor

S1 burk kokta vita bönor

Ssalt, peppar, rosmarin

GÖR SÅ HÄR: Skär köttet i två cm stora bitar. Hetta upp grytan. Bryn köttet i oljan. Salta och peppra.

Häll i tomatkrosset, tillsätt vinet, tomatpurén, rosmarin samt skalad och pressad vitlök.

Låt grytan puttra i cirka en timme. När köttet är mört - tillsätt vita bönor och hetta upp dem.

Servera med varmt bröd och sallad.

Publicerad:

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.title
Herrgänget lagar mat ihop varje vecka: "Det är så jäkla kul"

# data[].attributes.attachment_link.description
HÖGANÄS. Livet som ensam behöver inte vara ensamt. I Höganäs finns herrgänget som blommat upp av viltgrytor och ananaspajer. - Inte bara änklingar behöver samvaro, utan även män som jag, vars fruar är svårt sjuka, säger Jan-Olof Skilberg, 79, som står bakom matkursen.

# data[].attributes.headline
Här kommer min offentliga uppsägning till hela vårdsektorn

# data[].attributes.subject
Här kommer min offentliga uppsägning till hela vårdsektorn

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jag vill att alla ska läsa det här. Anhöriga, vårdtagare, kollegor, arbetsgivare, kommunchefer, chefer i privata sektorn, makthavare. Jag har älskat mitt jobb sedan jag satte foten på mitt första äldreboende. Jag är bra på mitt jobb, jag är uppskattad av kunder och kollegor och anhöriga. Jag torkar tårar och rumpor, håller händer och droppåsar. Tröstar och skrattar. Det låter ju fantastiskt, eller hur?

Men det är inte längre fantastiskt. Min kropp och mitt psyke är på bristningsgränsen. Som 22-åring hade jag min första utmattningsrelaterade långtidssjukskrivning, med en dåvarande lön på 106 kronor i timmen. Nu är jag 26 och har precis fyllt i min senaste skadeanmälan med anledning av diskbråck, orsakat av ett icke-fungerande larmsystem som gjorde att jag i sista sekunden lyckades fånga en liten farbror som hunnit upp utan hjälpmedel och föll handlöst för säkert tionde gången sedan sin inflytt.

För en vecka sedan hade hela vår nattgrupp ett möte med regionchefer, fackombud och HR-chef, där de förklarade att de nu drar ner på vår styrka med 25 procent. En av fyra stationerade på natten ska inte vara kvar. Vi blir tre undersköterskor i ett trevåningshus á sex avdelningar med 54 boende. Tunga, tunga och riskfyllda nätter blir nu ännu mer tunga och riskfyllda.

Prenumerera på Dagens ETC:s nyhetsbrev

Men makthavande utlovar lika god och hög kvalitet på vården som innan. De vet att det är omöjligt. Vi vet att det är omöjligt. Det är omöjligt redan innan nerdragningen. Vid ett konstaterande av: "Ni riskerar deras liv", så uttrycker chefen att: "nej, de får bara vänta lite på er innan ni kan gå på larm". Och varför larmar de? För att de behöver kissa, de har ont eller ångest, eller i värsta fall så har de ramlat eller har en pågående infarkt eller stroke. Är det hög vårdkvalitet att låta en 87-årig dam kissa eller bajsa på sig för att vi redan är upptagna och har tre larm på turordning? Att de ensamma klockan fyra på morgonen ska gråta över smärtan i ändan där löst bajs fräter på redan trasiga slemhinnor? Ångest över att de redan vet att vi inte längre kommer lika fort?

Mitt jobb skänker inte längre glädje. Inte för någon. Kommentar från regionschef? Det här är den normala bemanningen. Ni har legat för högt redan. Betyder det att bara för att total personalkris och underbemanning har normaliserats så kan jag springa de extra kilometrarna i trappor upp och ner för att stödja mina kollegor i deras dubbelbemanningar? Är det svaret som räknas? Att det ser ut så överallt? Nej. Det är en anledning att sluta. Jag slutar inte för att jag inte bryr mig, jag slutar FÖR att jag bryr mig. Vi som inte längre orkar är inte bara undersköterskor, vi är människor också.

Jag vill tillägga att det här inte är pik mot specifika företag, mot privata eller kommunala verksamheter eller mot enstaka arbetsplatser jag har jobbat på. Det gäller alla som bidrar till att denna normalisering fortsätter. Man behöver inte säga upp sig eller skriva artiklar, men man kan göra det lilla man kan. Ta upp det på möten, gå med i facket och kräv deras hjälp, skriv alla avvikelser ni kan. Men knyt inte näven i fickan och sucka mellan sysslorna.

Nu går jag på tjänstledighet för prov av annat yrke och ser inte att jag kommer tillbaka till vården utan en förändring. Mitt hjärta brister över avskedet till ett yrke som jag älskar. Men nu är det så. Personlig hälsa är inte en lyx - det är en nödvändighet. Och nu ser jag till den först - jag tar avsked till psykisk och fysisk utmattning, dålig lön och en fruktansvärd arbetsmiljö och falska riskbedömningar.

Jag tar farväl av er, chefer och regionchefer, fackföreträdare som sitter i knät på arbetsgivaren. Hjärtat brister ännu mer över att det inte är ni som borde sörja mig som kommer att göra det. Det kommer de kunder att göra, som alltid lyser upp när de ser att jag jobbar och som jag varje natt håller i handen och kramar hejdå när jag ska gå på morgonen. Nu får ni, chefer och makthavare, torka deras tårar. Men det kommer ni inte att göra, för ni bryr er inte om att de faller.

# data[].attributes.attachment_link.title
Här kommer min offentliga uppsägning till hela vårdsektorn

# data[].attributes.attachment_link.description
Jag vill att alla ska läsa det här. Anhöriga, vårdtagare, kollegor, arbetsgivare, kommunchefer, chefer i privata sektorn, makthavare. Jag har älskat mitt jobb sedan jag satte foten på mitt första äldreboende. Jag är bra på mitt jobb, jag är uppskattad av kunder och kollegor och anhöriga.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
År 2028 är antalet äldre över 80 år i Sverige 50 procent fler än idag. Den demografiska kartan ritas om, vilket ökar trycket på en äldreomsorg som redan går på knäna. Baserat på SCB:s prognos kommer äldrevården i Sverige att sakna 160 000 anställda redan år 2035.

Robotar för ofta tanken till sci-fi-filmer där ondska och avsaknad av medmänsklighet ställer maskin mot människa i en våldsam kamp om liv och död. När vi säger robot inom äldreomsorgen syftar vi dock på tekniska hjälpmedel som frigör tid för personalen och höjer livskvaliteten såväl som självbestämmandet bland äldre personer. Den typ av robot som kan rädda äldrevården i framtidens Sverige.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Ska min mamma matas av en robot?" | SvD

# data[].attributes.attachment_link.description
DEBATT. Äldrevården i Sverige kommer att sakna 160 000 anställda redan år 2035. Frågan är inte om robotar ska hjälpa till i vården utan hur vi ska använda oss av dem, skriver Malin Sölsnaes, chef för äldreomsorg på it-företaget Atea.

# data[].attributes.headline
98-årig mamma flyttar in på ålderdomshem med sin 80-årige son - i England.

# data[].attributes.subject
98-årig mamma flyttar in på ålderdomshem med sin 80-årige son - i England.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Man brukar säga att en mors kärlek inte har några gränser. Den här 98-åriga mamman är ett bevis på detta påstående.

Ada Keating visste att hon var tvungen att vara närmare sin son när 80-åringen valde att bo på ålderdomshem i Liverpool 2016.

Enligt Liverpool Echo var anledningen till att Tom flyttade in på Moss Views äldreboende i Huyton att han behövde extra vård. Det tog inte mer än ett år innan Ada bestämde sig för att också flytta in där.

Mor och son kommer är ursprungligen från Wavertree och har ett speciellt band. De spenderar sina dagar med att spela olika spel eller med att titta på TV-programmet Emmerdale.

Ada har fortfarande inte gett upp sina moderliga plikter, inte ens på hemmet.

"Jag säger god natt till Tom på hans rum varje kväll och jag går dit och säger god morgon också," berättar hon för tidningen. "Jag berättar för honom att jag går ner för att äta frukost."

När Ada åker iväg för att fixa sitt hår, väntar Tom alltid med en stor kram när hon återvänder. Tom berättar att hans mor fortfarande vakar över honom och säger till hur han ska bete sig.

Ada och hennes bortgångne make uppfostrade fyra barn tillsammans. Ada jobbade som undersköterska på förre detta Mill Road Hospital innan hon pensionerades, och Tom hade jobbat som målare och dekoratör.

Adas barnbarn Debi Higham kommer tillsammans med resten av familjen och hälsar på ofta.

"Det går inte att separera dem", berättar Debi. "Vi känner oss dock trygga med att de bägge har någon som tar hand om dem dygnet runt."

Missa inte denna berättelse om en mors kärlek. Det är klart och tydligt att en förälders kärlek aldrig försvinner! Dela videon med alla du känner för att påminna om vilken kraft äkta kärlek har.

# data[].attributes.attachment_link.title
98-årig mamma flyttar in på ålderdomshem för att ta hand om sin 80-årige son

# data[].attributes.attachment_link.description
Man brukar säga att en mors kärlek inte har några gränser. Den här 98-åriga mamman är ett bevis på detta påstående. Ada Keating visste att hon var tvungen att vara närmare sin son när 80-åringen valde att bo på ålderdomshem i Liverpool 2016.

# data[].attributes.headline
Hus i Helsingborg blandar gamla och unga och ska öka integrationen

# data[].attributes.subject
Hus i Helsingborg blandar gamla och unga och ska öka integrationen

# data[].attributes.attachment_link.title
Unikt hus ska öka integration och minska ensamhet - Nyheterna - tv4.se

# data[].attributes.attachment_link.description
Närmare 300 000 personer i Sverige är socialt isolerade och var åttonde upplever att man inte har någon nära vän, enligt uppgifter från SCB. För att minska ensamheten och främja integration har det kommunala bostadsbolaget i Helsingborg skapat ett unikt boende. Här möts generationer och kulturer med fokus på sociala aktiviteter.

# data[].attributes.headline
Lise fyller 100 - firar med utställning av nymålade tavlor

# data[].attributes.subject
Lise fyller 100 - firar med utställning av nymålade tavlor

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Publicerad

Lise Drougge slutar aldrig måla. Nu firar Sundbybergsbon sin 100-årsdag med en utställning av nymålade verk.
- Skapande är bra, det är bra för sinnet, säger Lise.

Lise Drougge började skriva och måla tidigt i livet. Och hon har aldrig slutat.

Under sitt liv har hon varit både konstnär, dramatiker och lärare. Hon har dessutom gett ut ett tjugotal romaner, den senaste förra året, 2018.

Nu vill Lise fira sin 100-årsdag genom en utställning av konstverk hon målat 2019.

Lise, 97, söker talanger till sin teatergrupp

Bjöd in till vernissage

På måndagskvällen bjöd Lise in till vernissage på Hallonbergens bibliotek.

Släkt, vänner och gamla elever till Lise samlades i Hallonbergen för att ge blommor, byta några ord och titta på de nya konstverken.

Mitt i frågar Lise hur det känns att få många kommit på vernissagen och att många verkar tycka om henne. Men hon ställer sig frågande till påståendet.

- Nja, det har jag inte märkt. Och det viktigaste är ändå att tycka om sig själv, säger hon, sen ler hon.

Får inspiration från sitt liv

Lise förklarar att hon får inspiration från sitt liv till tavlorna hon målar. Men det blir inte alltid som hon tänkt.

- Jag har en tanke, sen kanske det blir så när jag målar, eller så blir det inte så, skrattar hon.

Trots den höga åldern har Lise inga planer på att sluta måla.

- Skapande är bra, det är bra för sinnet, säger hon.

Fyller 100 år 1 december

Den 1 december fyller Lise 100 år. Men hon har lite svårt att tro att det kan stämma.

- Jag tror inte riktigt på det, det borde jag ju ha märkt. Jag tänker ibland om det kan vara så att någon kanske har räknat tio år fel på min ålder, säger Lise och skakar lätt på huvudet.
Hur ska du fira 100-årsdagen?
- Jag ska hyra en källarlokal och ha ett stort kalas med en jättestor tårta med grön marsipan.
Vad tror du man ska göra för att hålla hälsan på äldre dar?
- Man ska äta lämplig mat, jag tror det är bra med djupfrysta jordgubbar, och att äta när man själv har lust.

# data[].attributes.attachment_link.title
Lise fyller 100 - firar med utställning av nymålade tavlor

# data[].attributes.attachment_link.description
Publicerad Lise Drougge slutar aldrig måla. Nu firar Sundbybergsbon sin 100-årsdag med en utställning av nymålade verk. - Skapande är bra, det är bra för sinnet, säger Lise. Lise Drougge började skriva och måla tidigt i livet. Och hon har aldrig slutat. Under sitt liv har hon varit både konstnär, dramatiker och lärare.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hur bor du?

- Jag bor i en fyrarumslägenhet i Solna. Jag kan få miljoner om jag vill sälja den. Jag har bott här sedan 1961. Det är snart 60 år. När jag gifte mig andra gången fanns inga hyreslägenheter, utan vi var tvungna att köpa. Jag trivs jättebra här. Min man Harry älskade våra stora inglasade balkonger. På morgonen drack vi kaffe på balkongen i öster och på eftermiddagen på den i väster.

Hur skulle du beskriva din stil?

- Jag har möbler från när jag gifte mig. Det är rätt snyggt tycker jag, men folk som är unga tycker nog att det är lite gammeldags. Jag har en matsal med runt matbord som man kan fälla ut. Runt bordet står gustavianska stolar. I hallen hänger en kristallkrona, jag har också en fin lampkrona. Jag är tokig i tavlor och har massor av oljemålningar på väggarna.

Dagny Carlsson - Sveriges äldsta bloggare

Ålder: 107.

Familj: Ensamstående.

Gör: Bloggare.

Vad är ditt bästa köp?

- Soffgruppen. Den är i vinröd plysch med tre lösa plymåer och två fåtöljer i samma utförande. Möblerna är köpta i en möbelaffär på Södermalm, men den finns inte mer.

Vilken lyx unnar du dig till hemmet?

- Tidigare var det god mat, men nu kan jag inte unna mig det mer. Jag gitter inte laga den och köper färdiglagade industrirätter. Jag gillar kåldolmar. När jag skrev om det på min blogg blev jag hembjuden på kåldolmsfest hos några följare. De var så trevliga, hämtade mig med bil och levererade mig hem sedan.

Vad är viktigast för dig med ditt hem?

- Det är faktiskt köket, för det är där man får fixa maten och sitt uppehälle.

Vad gillar du mest med din inredning?

- Just nu gillar jag datorn bäst. Den har jag mest glädje av. Jag bloggar ju och har skrivit mer än 30 000 inlägg. Jag har hållit på med bloggandet sedan jag var 99. Sedan har jag skrivit en bok också, "Livet enligt Dagny". Jag är nattuggla och sätter mig vid datorn på kvällen. Att använda dagen är slöseri.

Vad står högst upp på din önskelista?

- Att få uppleva mer, resa och gå på teater. Jag vill ha roligt, inte tråkigt. Jag var galen i teatern när jag kom till Stockholm som 37-åring. På landsorten fanns inga teatrar och jag såg alla föreställningar som fanns och gick på Operan själv. Där satt jag på fjärde raden måndag, tisdag, onsdag. Det kostade två kronor kvällen om man hade abonnemang. Det är inte roligt att springa på teatern alldeles ensam. Jag efterlyser teater-, bio- och resesällskap. Men bara damer, inga herrar. Då tror de att jag fikar efter att bli gift, men det vill jag inte.

LÄS MER: Kristin Kaspersen: "Jag älskar flödet av människor hemma"

LÄS MER: Karin Laserow: "Min utsikt är den bästa man kan få"

# data[].attributes.attachment_link.title
Bloggaren Dagny Carlsson, 107: "Jag vill ha roligt, inte tråkigt"

# data[].attributes.attachment_link.description
Jag bor i en fyrarumslägenhet i Solna. Jag kan få miljoner om jag vill sälja den. Jag har bott här sedan 1961. Det är snart 60 år. När jag gifte mig andra gången fanns inga hyreslägen­heter, utan vi var tvungna att köpa. Jag trivs jättebra här. Min man Harry älskade våra stora inglasade balkonger.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Fikagänget blev tajta väninnor: "I adressboken är det bara kors"

Det är inte lätt att skaffa nya vänner på äldre dagar.

Men det går.

- Man får anstränga sig lite själv även om det är lite jobbigt, säger Gudrun Borglund, 80.

Två av tre personer över 60 år bor ensamma och antalet ensamhushåll bland äldre ökar stadigt.

59 procent av de pensionärer som får någon form av äldreomsorg uppger att de känner sig ensamma, enligt en ny undersökning från Socialstyrelsen.

Ofta kommer ensamheten smygande. Allt eftersom åren går försvinner de gamla vännerna, en efter en. Till slut är det sista namnet överstruket.

- Adressboken tittar jag inte ens i längre. Det är bara kors, kors, kors över varje namn, säger Rosmarie Hermansson, 84, i Stockholmsförorten Enebyberg.

Går dagar utan prat

Hennes två väninnor lever också ensamma.

- Min make dog för fyra år sedan. Sedan dess är ensamheten mitt stora problem. Det kan gå dagar utan att jag pratar, säger Gudrun Borglund, 80.

- Jag hade ett gäng väninnor från mitt jobb, men nu är det bara jag kvar, säger Eivor Neldås, 90.

Rosmarie, Gudrun och Eivor träffades genom den icke vinstdrivande verksamheten Äldrekontakt som arrangerar kostnadsfria fikaträffar för äldre.

- Det handlar om att bryta ofrivillig isolering. Upplägget bygger på tre grundprinciper. Man träffar andra i samma situation, man träffas i grupp och man träffas regelbundet, säger vd Therese Gyll.

- Tanken är att man ska träffas i ett hem. Det är betydelsefullt eftersom det då alltid finns något att prata om.

Sedan starten 2008 har verksamheten spritt sig över landet och finns nu i 28 kommuner - från norr till söder. I dag ser 900 volontärer till att 550 seniorer i 70 fikagrupper träffas varje månad. Snittåldern är 87 år.

- Det är roligt att det inte bara är gamla människor på de här träffarna, utan även yngre och medelålders, säger Eivor Neldås.

Träff i hemmiljö

Mötena sker hemma hos en volontär eller hemma hos någon av medlemmarna i gruppen. Den som inte kan ta sig till träffen själv får hjälp med transport.

- Jag var till en början väldigt misstänksam när brevet kom. Numera är det tyvärr så mycket bedrägerier riktade mot just äldre personer att man nästan utgår från att det är något fel. Men när jag tog kontakt med dem visade det sig vara ett fantastiskt initiativ, säger Gudrun Borglund.

Fikagänget i Enebyberg har med tiden blivit sammansvetsade väninnor.

- Vi håller kontakten hela tiden, vi ringer och pratar med varandra även mellan träffarna, säger Rosmarie Hermansson.

Så skaffar du nya kompisar efter 80

Rosmarie Hermansson:
"Odla kontakter med grannarna. Bjud in dem på middag och fika."
Gudrun Borglund:
"Umgås med grannar och se till att hålla kontakten med gamla arbetskamrater. Sjung i kör. Engagera dig."
Eivor Neldås:
"Jobba så länge det går. Gå på kurser. Håll kontakten med grannarna."

Så påverkas vi av ensamhet

Människan är ett flockdjur som mår fysiskt och psykiskt dåligt av ofrivillig isolering.
Forskning tyder på att långvarig ofrivillig ensamhet är lika farligt för vår hälsa som att röka 15 cigaretter om dagen.
Exempelvis skördar hudcancer fler dödsoffer bland män som är ensamstående jämfört med de som är sammanboende.
Ofrivillig ensamhet innebär en form av lågintensiv stress och ökar risken för depression.
Studier av hjärnans aktivitet i samband med social uteslutning visar att ofrivillig isolering aktiverar samma delar av hjärnan som fysisk smärta.
Här får pensionärerna äta lunch med skolbarnen Marianne, 76, vakar så att ingen ska behöva dö ensam

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.description
Det är inte lätt att skaffa nya vänner på äldre dagar. Men det går. - Man får anstränga sig lite själv även om det är lite jobbigt, säger Gudrun Borglund, 80. Två av tre personer över 60 år bor ensamma och antalet ensamhushåll bland äldre ökar stadigt.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Med vind i håret och ett leende på läpparna rullade de fram med hjälp av strömmen. Förra veckan provade personal och boende på Tollaregården den specialbyggda trehjuliga elcykeln som omsorgsförvaltningen fått låna av Malmö stad.

- Den här veckan när vi har Seniordagarna kommer den att utgå från lite olika ställen. Tanken är sen att vi med hjälp av bidrag ska köpa in en sådan här cykel i vår verksamhet säger Ann-Christin Albinsson, samordnare för kultur och socialt innehåll.

Cykling utan ålder är från början ett ideellt projekt där frivilliga cykelpiloter tillsammans med stadens äldreboenden ser till att äldre kommer ut på cykelturer och får möjlighet att känna vinden i håret. Med anpassade elcyklar får vi frisk luft, vind i håret och upplever tillsammans staden, besöker parker eller njuter av utsikten längs kusten. Idén kommer från den danska cykelkulturen där ingen oavsett ålder ska gå miste om friheten som cykeln erbjuder.

Dagen till ära tog Malte, Ove, Barbro och Ellen plats i den nya cykeln för att testa.

- Det kändes skönt! Det "killade" lite i magen, vi kanske ska ta en runda till utbrister Ove.
- Det var roligt!!! säger Malte

- Pensionärerna har pratat om cykelturen flera gånger i flera dagar. Även de med nedsatt syn tyckte att cykelturen var spännande och att det var skönt att känna vinden i håret, säger undersköterskan Ellen på Tollaregården.

- Vi i personalen vill verkligen kunna komma ut och cykla med de äldre. Den glädje som har spridits i korridorerna och ute i samlingssalen var också ett lyft för personalen. Även om man är gammal får man ändå möjligheten att cykla, säger Ellen.

Omsorgsförvaltningen planerar nu för att starta en egen verksamhet och har ansökt om pengar till två cyklar hos Sparbanksstiftelsen 1826.

Bli cykelpilot i Kristianstad, och ingå i nätverket

Oavsett om du är en 20-årig student eller pensionär kan du vara med och förgylla tillvaron och ta del av de äldres fantastiska livsberättelser. Det enda vi kräver är att du fått en liten introduktion och utbildning hos oss på omsorgsförvaltningen i att föra fram och hantera elcykeln.

Kontakt:

Ann Christine Albinsson, samordnare kultur och socialt innehåll
Telefon: 044-13 64 74
E-post: ann-christine.albinsson@kristianstad.se

# data[].attributes.attachment_link.title
Cykling utan ålder på Tollaregården i Arkelstorp

# data[].attributes.attachment_link.description
Med vind i håret och ett leende på läpparna rullade de fram med hjälp av strömmen. Förra veckan provade personal och boende på Tollaregården den specialbyggda trehjuliga elcykeln som omsorgsförvaltningen fått låna av Malmö stad. - Den här veckan när vi har Seniordagarna kommer den att utgå från lite olika ställen.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
VALBO. Shetlandsponnyn Allys är en tjänstehäst som sprider glädje och lockar fram det bästa hos både äldre och barn.

Tillsammans med matte Johanna Persson besöker hon äldreboenden och skolor.

- Hon är så gullig så! För oss äldre är det är skönt att ha ett djur att "tjåla" med, säger 94-årig Lizzie Eriksson på Furugårdens äldreboende.

Finbesöket kom trippande på nätta hovar vid äldreboendet i Valbo och drog direkt blickarna till sig. Men innan shetlandsponnyn Allys började bekanta sig med de äldre som väntade ivrigt passade hon på att ta några ordentliga tuggor av det saftiga gräset vid en husvägg strax intill.

Allys är en tjänsteponny och trivs med såväl människor som andra djur. Hon är bara ett år, men har ett lugnt temperament och stressar inte upp sig i onödan.

- Hon har miljötränats i trafiken och även bland människor och barn. För att kunna arbeta som terapihäst eller tjänsteponny så ska hon vänja sig vid bruset runt omkring och för Allys har det gått jättebra, säger matte Johanna Persson.

Under besöket på äldreboendet Furugården kom många fram och ville klappa och gosa med den blott 82 centimeter höga ponnyn.

En av dem som sett fram emot besöket var 94-åriga Lizzie Eriksson som träffat Allys en gång tidigare. När Lizzie rullar fram till hästen i sin rullstol står Allys lugnt och tålmodigt och låter sig klias och klappas.

- Hon är så är gullig så, och inte bet hon mig heller, säger Lizzie och skrattar.

Lizzie har haft både katter och hundar i många år och tycker mycket om djur och närheten det ger.

- Visserligen är flickorna här mycket för att kramas men jag tror att det betyder mycket att ha ett djur att gosa med och smeka ibland, säger hon.

Att djur är ett positivt inslag på äldreboenden kan Furugårdens aktivitetsvärd Kristina Berglund, intyga:

- Allys har varit här tidigare och det är en fantastisk upplevelse att se glädjen hos de äldre över hur snäll och mjuk hon är. Att få klappa och lukta på ett djur är en upplevelse som jag tror kan hjälpa åldringarna att glömma sina sjukdomar för en stund, säger hon.

Allys ägare Johanna Persson jobbar på ett demensboende och kom på idén att använda sitt hästintresse för att få de gamla att må bättre.

På fritiden började hon träna Allys till att bli terapiponny, redan som litet föl.

- Jag vill tillföra min kunskap och erfarenhet för att hjälpa framförallt människor som kan ha svårt att kommunicera. Allys är en rar tjej som kan både tillföra lugn och hjälpa människor att öppna upp.

Hos äldre kan Allys skapa lugn och närhet men även väcka minnen och associationer från förr.

- När jag visat bilder på Allys på boendet där jag jobbar så märker jag hur man direkt börjar prata gamla minnen och om sina kontakter med hästar och andra djur, säger Johanna.

Ibland får Allys träffa en större grupp av äldre vid besök på olika boenden men ofta är besöken riktade mot en eller ett par individer.

- Hon kan både göra insatser med gamla på äldreboenden och mot barn på skolor. Det kan vara personer som är introverta, har svårt att kommunicera eller har motoriska problem. Då kan Allys bryta isen och bli en kompis att öppna sig för, säger Johanna Persson.

VECKANS DJURHJÄLTE: Ponnyn Allys

Vem? Shetlandsponnyn och tjänstehästen Allys, Bomhus, som nyligen firade sin ettårsdag med en knäckebrödstårta bestående av morötter, äpple och havregryn.

Varför? Tillsammans med matte Johanna Persson, 31 och verksamheten Tryggahovar jobbar Allys som tjänsteponny eller terapihäst mot äldre och barn för att skapa lugn och hjälpa dem att kommunicera.

Jenny tar sin dagliga morgonprommis - på egen hov Varje år skriver vi om hundratals vardagshjältar som visat prov på mod, civilkurage och medmänsklighet. Av dessa utser Nominera din hjälte här nedan! vår jury sju hjältar som prisas på Svenska Hjältar-galan i december på Aftonbladet.se och i TV3.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.title
Hjälteponnyn Allys sprider glädje på äldreboendet

# data[].attributes.attachment_link.description
VALBO. Shetlandsponnyn Allys är en tjänstehäst som sprider glädje och lockar fram det bästa hos både äldre och barn. Tillsammans med matte Johanna Persson besöker hon äldreboenden och skolor. - Hon är så gullig så! För oss äldre är det är skönt att ha ett djur att "tjåla" med, säger 94-årig Lizzie Eriksson på Furugårdens äldreboende.

# data[].attributes.headline
Miniatyrhästen Akilles gör succé på äldreboende

# data[].attributes.subject
Miniatyrhästen Akilles gör succé på äldreboende

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Han är tre år och 76 centimeter hög.

När den amerikanska miniatyrhästen Akilles kommer in på ett demensboende i södra Stockholm går ett sus bland de äldre.

- Det är mycket glädje när man kommer med en så här liten häst, säger Evelyn Banffy.

När Aftonbladet är på besök på demensboendet Villa Basilika i Tyresö för att träffa vårdhunden Primus får vi också träffa en annan djurhjälte: Den amerikanska miniatyrhästen Akilles, tre år gammal och 76 centimeter hög. När han spatserar in på boendet sprider sig stora leenden hos de äldre.

- Det är väldigt positivt. Det är mycket glädje när man kommer med en så här liten häst, säger Evelyn Banffy, 43, Akilles matte.

Hon tar med sig Akilles på olika äldreboenden och han roar också barn på Ronald McDonalds Barnfonds hus. Just i dag har han en show på demensboendet och stegar vant in i en hiss och trippar sedan in i ett vardagsrum där de boende har samlats i en stor halvcirkel.

- Vi hälsar på alla boende, visar lite trix och går runt och myser, han är väldigt social, förklarar Evelyn.

"Han är som en hund"

Akilles börjar med att gå runt och hälsa på de som vill. Han blir klappad och ger ibland en puss till den som vågar. Sen är det dags för show. Han visar upp ett par snurrar, hämtar leksaker och börjar dansa tillsammans med Evelyn. Som final stegrar han och står på bakbenen till de boendes applåder.

- Han är som en hund. Jag har lärt honom att söka kantareller. Och har han bra fäste kan han sätta sig på rumpan, säger Evelyn.

Sen tar sig Akilles tid att gå fram och nosa på de äldre och de får tid att känna in pälsen och klappa ordentligt.

Flera studier visar att djur i vården kan minska stress och oro och ha en positiv inverkan på den psykiska hälsan. Framför allt är det ett roligt avbrott i vardagen. Det är inte alla dagar man får ha en häst i sitt vardagsrum.

- Han sprider mycket glädje, säger Evelyn.
Följ Svenska Hjältar på Facebook Varje år skriver vi om hundratals vardagshjältar som visat prov på mod, civilkurage och medmänsklighet. Av dessa utser Nominera din hjälte här nedan! vår jury sju hjältar som prisas på Svenska Hjältar-galan i december på Aftonbladet.se och i TV3.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.title
Här showar miniatyrhästen Akilles loss på demensboendet - är 76 centimeter hög

# data[].attributes.attachment_link.description
Han är tre år och 76 centimeter hög. När den amerikanska miniatyrhästen Akilles kommer in på ett demensboende i södra Stockholm går ett sus bland de äldre. - Det är mycket glädje när man kommer med en så här liten häst, säger Evelyn Banffy.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Halmstad fick fick fem miljoner för att sätta guldkant på de äldres vardag. En del av pengarna gick till Harplinge äldreboende som har varit på en resa på Rhodos i Grekland.

- Det har varit helt underbart och det har blivit både skratt och glädjetårar, säger Heidi Nilsson, konceptansvarig för boendet.

Pengarna ska gå till fler aktiviteter, vardagsrehab och en resa, något som Hallandsposten tidigare skrivit om. I slutet av september bar det av till Rhodos för sju äldre från Harplinges äldreboende. Med sig på resan hade de en personal för varje äldre och en sjuksköterska.

- Resan var en idé jag hade som vi skickade in till politikerna och nämnden så att de äldre får uppleva det här en gång till och det var jättelyckat, säger Heidi Nilsson, konceptansvarig för boendet.

Det var nervöst i början, berättar hon, eftersom de aldrig gjort något liknande tidigare och hon oroade sig för att något skulle gå fel.

- Men det har verkligen gått jättebra och vi blev väl bemötta överallt.

Under en vecka var de äldre, som är mellan 80- och 90 plus, på Rhodos och de har hunnit med att både sola, bada, äta god mat och shoppa lite.

De äldre ville bada i havet

Men att bada i havet var favoriten och det var vad de äldre sett fram emot mest. Reaktionerna har varit underbara och de har varit väldigt lyckliga, säger Heidi Nilsson.

- Det har varit känslosamt för alla som varit med på resan, det blev både skratt och glädjetårar. Vi har haft det väldigt mysigt tillsammans, säger Heidi Nilsson.

De äldre som ville följa med på resan har bekostat resa och logi själva. Personalens resekostnader täcktes av bidraget.

- Personalen som var med på resan har varit helt fantastisk och de har tagit hand om våra äldre med så mycket kärlek och empati under veckan. Utan de hade resan aldrig blivit så bra som den blev. Det känns som att det här vill vi göra igen!
Äldreboendet ställde till med kräftskiva Varje år skriver vi om hundratals vardagshjältar som visat prov på mod, civilkurage och medmänsklighet. Av dessa utser Nominera din hjälte här nedan! vår jury sju hjältar som prisas på Svenska Hjältar-galan i december på Aftonbladet.se och i TV3. Caroline tog de äldre på semester: Fick stråhattar och öl Här gör miniatyrhästen Akilles succé på äldreboendet

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.title
Äldreboendet åkte till Rhodos: "Både skratt och glädjetårar"

# data[].attributes.attachment_link.description
Halmstad fick fick fem miljoner för att sätta guldkant på de äldres vardag. En del av pengarna gick till Harplinge äldreboende som har varit på en resa på Rhodos i Grekland. - Det har varit helt underbart och det har blivit både skratt och glädjetårar, säger Heidi Nilsson, konceptansvarig för boendet.

# data[].attributes.attachment_link.description
De två männen har lärt känna varandra i de sjok av halvtimmar den svenska äldrevården bjuder på. Trevande samtal, något om Syrien, något om Sverige i retur.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Riktig journalistik slår hål på fördomar
Vår stad bubblar av startups, kulturliv och tillväxt - samtidigt som den slits sönder av segregation. Vår stad ser nya bostadsområden växa fram varje dag men unga har svårt att hitta ett eget hem. Bilden av Göteborg är kluven och skiljer sig beroende på vem du frågar. I vår nya artikelserie "En delad stad" vill vi minska faktaglappet för att bidra till en stad som vi tillsammans kan dela.
"Loket i svensk ekonomi". "Ett paradis för kriminella." Sociala medier kryllar av citat som dessa och visar ur vilka vitt skilda perspektiv göteborgare lyfter fram vår stad. Enligt somliga närmar vi oss systemkollaps medan andra pekar på att allt blir bättre. Som chefredaktör möter jag ofta denna splittring i de reaktioner jag tar emot från er läsare. Och jag har sett hur polariseringen växt de senaste åren. Göteborgs-Postens uppdrag är att bidra till demokratin genom att ta reda på hur det faktiskt ligger till, oavsett vad olika grupperingars åsikter är. För att sätta fokus på vår stads komplexitet initierar jag nu artikelserien "En delad stad". Med den vill vi skildra de klyftor och skillnader som finns men samtidigt lyfta våra likheter - och gemensamma utmaningar. Med riktig journalistik slår vi hål på fördomarna.

Den här artikeln är en del av kampanjen Fördomstolen.

Sveriges ledande forskare på fördomar berättar hur vi tänker.

Nazar Akrami är docent i socialpsykologi vid Uppsala Universitet och har forskat på fördomar. Här berättar han om hur de funkar och vad vi kan göra för att hantera dem bättre.

Vad är fördomar?
Det är förutfattade och ofta negativa uppfattningar om någon på grund av dennes grupptillhörighet. Vi kan helt enkelt vara mindre positiva gentemot en person för att han eller hon tillhör en annan grupp än vi.

Hur vanliga är de?
Mycket, någon forskare har till och med sagt att fördomsfullhet finns så länge människan tänker. Det ligger mycket i det.

Vad beror fördomar på?
Dels vårt behov att kategorisera världen omkring oss för att kunna förstå den lättare. Det är alltid svårare att se en person som en enskild individ och mycket lättare att tänka man, kvinna, ung eller gammal. Vi får snabbare en uppfattning om personen eftersom vi ofta redan har information om kategorin. Men informationen behöver inte stämma på alla individer i kategorin, vilket leder till felaktiga bedömningar av många människor som vi möter.

Men fördomsfullhet beror inte bara på kategoriseringen i sig. Vi tillhör ju själva olika kategorier (t.ex. psykolog) och så snart vi jämför oss med individer från andra kategorier tenderar vi att favorisera den egna kategorin och missgynna av den vi inte tillhör.

En ytterligare orsak till fördomsfullhet handlar om personlighet. Vissa är öppna, andra är inte det. Några är vänliga, andra är mindre vänliga. Forskning visar att individer med låg öppenhet och vänlighet tenderar att vara mer fördomsfulla än andra.

Vad kan de få för konsekvenser i samhället?
Fördomsfullhet påverkar den som är utsatt, till exempel att man inte får ett jobb. Men även den som är fördomsfull då han eller hon kan isoleras eller hamna i konflikter. Samhället i stort påverkas också och kan på längre sikt drabbas av social oro och konflikter mellan olika grupper.

Vad kan man göra själv för att minska dem?
Att försöka tänka efter vid till exempel kategorisering och när vi bedömer andra. Se andra som enskilda individer och inte medlemmar i olika grupper, tänk om du själv var utsatt för något fördomsfullt. Och utgå aldrig från att du är helt fördomsfri.
Går det att bli helt fördomsfri?
Inte helt, men vi kan lära oss att hantera fördomar.

Fyra snabba mot fördomar

1. Bli medveten om dina underliggande fördomar

2. Tänk till en extra gång innan du kategoriserar folk

3. Konsumera djupare information och få förståelse för andra

4. Föreställ dig om du själv var utsatt för fördomar

# data[].attributes.attachment_link.title
Utmana dina fördomar - Fördomstolen - Göteborgs-Posten

# data[].attributes.attachment_link.description
Vår stad bubblar av startups, kulturliv och tillväxt - samtidigt som den slits sönder av segregation. Vår stad ser nya bostadsområden växa fram varje dag men unga har svårt att hitta ett eget hem. Bilden av Göteborg är kluven och skiljer sig beroende på vem du frågar.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
De existensiella frågorna smyger sig på. Samhället har gjort dig osynlig och barnen har aldrig tid.

Psykisk ohälsa är vanligare bland personer över 65 och nästan var tredje har vårdats för psykisk sjukdom eller fått läkemedel mot det, visar en rapport.

- Det förvånar mig inte alls, det finns oerhört många äldre som mår dåligt, säger psykologen Kerstin Wilhelmsson när hon får ta del av resultaten.

Socialstyrelsens rapport visar att andelen äldre som lider av psykiska problem är dubbelt så stor, jämfört med resten av den vuxna befolkningen. 2016 hade 34 procent av alla över 65 år vårdats för psykisk sjukdom eller använt psykofarmaka.

Hälsan försämras

Ensamhet och isolering som leder till nedstämdhet och ångest är en av de främsta anledningarna till att äldre mår dåligt, enligt Wilhelmsson. Hon arbetar på äldrepsykiatriska mottagningen i Mölndal och möter dagligen personer som känner sig bortglömda av samhället och av barnen.

- Man har inte lika många distraktioner och relationer som yngre har, och dessutom har många varit med om en hel del förluster: både förluster av anhöriga men också av hälsa och vitalitet, säger hon.

Samtidigt gör samhällets "ungdomskultur" att många äldre känner sig bortglömda. För både i medierna och i samhällsdebatten är det oftast de unga som har ordet.

- Man har ingen förebild, känner sig osynlig och förlorar sin identitet. Samhället ser en bara "som en gammal person", som om det skulle vara en homogen grupp, säger Wilhelmsson.

Reflekterar kring livet

Många som kommer till mottagningen i Mölndal grubblar även på existensiella frågor, då många ser tillbaka på sina liv och reflekterar kring hur det blev.

- Allt det man varit med om kommer i kapp en, även den insikten kan göra att man känner sig nedstämd, säger Wilhelmsson.

Om man märker att en äldre person börjar isolera sig, inte vill hänga med på aktiviteter och kanske äter och sover sämre, kan det vara varningssignaler på att personen behöver hjälp, säger Kerstin Wilhelmsson.

TT: Och om man är äldre och känner sig nere, vad kan man själv göra?

- Sök hjälp på en gång. Sedan är det viktigt att vara aktiv och vårda sina relationer. Sociala nätverk är väldigt skyddande långt upp i åren.

Fakta: Hit kan du vända dig

Det är viktigt att få prata med någon och det är inte alltid att vården räcker till. Då finns det olika telefonjourer man kan vända sig till.

Äldretelefonen

Den är öppen vardagar kl. 10-15. Den vänder sig i första hand till dig som är 60 år eller mer och som mår psykiskt dåligt. Den är även till för dig som är närstående. Telefonnumret är 020-22 22 33,

Nationella hjälplinjen

Den är öppen kl. 13-22 alla dagar. Hjälplinjens telefonjour erbjuder psykologisk hjälp till människor i kris. Du får ett första stödsamtal, men ingen behandling eller upprepad kontakt.

Telefonnumret är: 020-22 00 60

Jourhavande medmänniska

Ibland behöver man dela sina upplevelser, sina tankar och känslor med någon som lyssnar. Jourhavande Medmänniska är en telefonjour i Stockholm. Den är öppen alla dagar kl. 21-06. Telefonnumret är 08-702 16 80

Jourhavande präst

Jourhavande präst är öppen för alla som behöver en medmänniska att prata med. Den som svarar har tystnadsplikt. Du når telefonjouren via 112, alla dagar kl. 21-06

Röda korsets telefonjour

I ett pressat läge behöver man ibland få prata med en förstående medmänniska och kanske få några ord på vägen. Telefonjouren är öppen alla dagar kl. 14-22. Telefonnumret är 0771-900 800,

Läkemedelsupplysningen

Ibland kan mediciner ge konstiga biverkningar på psyket. Om du vill fråga om mediciner kan du ringa till läkemedelsupplysningen på Läkemedelsverket. Den är öppen helgfria vardagar kl. 08.00-20.00. Telefonnumret är 0771-46 70 10.

Källa: 1177

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.description
De existensiella frågorna smyger sig på. Samhället har gjort dig osynlig och barnen har aldrig tid. Psykisk ohälsa är vanligare bland personer över 65 och nästan var tredje har vårdats för psykisk sjukdom eller fått läkemedel mot det, visar en rapport.

# data[].attributes.body
Bli volontär!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Det är extremt påfrestande att möta livet helt ensam och det sociala behovet upphör inte för att man blir gammal. Kanske är det snarare då det är som allra störst, eftersom negativa livshändelser ofta hopar sig i hög ålder?

Istället för att ensamma äldre sitter i varsin lägenhet och längtar efter gemenskap hjälper vi dem lära känna varandra över en kaffe. Våra volontärer bjuder på fika medan andra skjutsar de med behov till och från fikat. Vill du vara med?

# data[].attributes.attachment_link.description
Det är extremt påfrestande att möta livet helt ensam och det sociala behovet upphör inte för att man blir gammal. Kanske är det snarare då det är som allra störst, eftersom negativa livshändelser ofta hopar sig i hög ålder? Istället för att ensamma äldre sitter i varsin lägenhet och längtar efter gemenskap hjälper vi dem lära känna varandra över en kaffe.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Vissa äldreboenden tillåter husdjur

Det finns idag vissa äldreboenden som tillåter husdjur. Däremot är det mycket ovanligt att djur används som djurterapi i äldreomsorgen. Detta trots att det är allmänt känt att djur får äldre att må bättre.

Däremot är djurterapi mycket populärt utomlands så som i USA och Holland. År 2008 fanns närmare 10 000 hundvårdsteam runtom i USA som åkte runt på olika sjukhusavdelningar för regelbundna besök.

Djur ökar välbefinnandet

Många äldre på olika boenden upplever ofta ensamhet och att de saknar en meningsfull aktivitet. I dessa fall kan djurs lekfulla sätt och tillgivenhet samt dess taktila beröring ge en positiv känsla för äldre.

Djur bidrar nämligen till aktivitet och till känslan av att känna sig behövd.

I flera studier så visar det sig att husdjur på äldreboenden ökar välbefinnandet, minskar förekomsten av depressioner, minskar aggressiva tendenser hos dementa, ökar den sociala interaktionen och minskar känslan av ensamhet.

Risker med djur i vården

Det finns vissa risker med att ha djur i vården. Djur ökar risken för infektioner och även risk för bett.

Dessutom är många idag pälsdjursallergier vilket kan göra att anhöriga med en pälsdjursallergi inte kan hälsa på i samma utsträckning.

Därför anser Astma- och allergiförbundet att äldreboenden av försiktighetsskäl ska vara djurfria men att det undantagsvis kan tillåtas djur i vissa lokaler.

"Alla ska ha rätt till att leva med djur"

Ulla Björnehammar, ordförande i Manimalis, en ideell förening som sprider kunskap om pälsdjurens positiva effekter på människor, håller inte med. Hon säger till stiftelsen Funka att alla de människor som vill leva med djur under hela livet ska ha rätt att göra det.

Mänsklig interaktion fungerar lika bra

Aktuell forskning visar att mänskliga volontärer ger samma effekt som behandling med djur.

Även akvariefiskar ökar välbefinnandet

Akvariefiskar är ett djur som inte orsakar några risker men som har visat sig ge goda effekter på äldre.

Enligt en studie från 2002 av Edwards och Beck så kunde akvariefiskar inverka på äldres psykiska välbefinnande på så sätt att de äldre blev lugnade efter att akvariet infördes i matsalen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Husdjur i äldreomsorgen - Äldreboende.se

# data[].attributes.attachment_link.description
Det finns idag vissa äldreboenden som tillåter husdjur. Däremot är det mycket ovanligt att djur används som djurterapi i äldreomsorgen. Detta trots att det är allmänt känt att djur får äldre att må bättre. Däremot är djurterapi mycket populärt utomlands så som i USA och Holland.

# data[].attributes.headline
Äldre och unga bor tillsammans i Holland.

# data[].attributes.subject
Äldre och unga bor tillsammans i Holland.

# data[].attributes.attachment_link.title
How the Netherlands Cares for the Elderly

# data[].attributes.attachment_link.description
The Netherlands has found 3 brilliant ways to care for the elderly.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Publicerad

På Kyrkbyns äldreboende i Sköndal anordnas regelbundet aktiviteter för de boende. En av de mer uppskattade är den årliga kräftskivan, som Aftonbladet tidigare rapporterat om.
- Det blev mycket sång och snaps, precis som det ska vara, säger Monica Lyander, aktivitetscoach på äldreboendet Kyrkbyn.

Livet på ett äldreboende ska vara som livet i övrigt och inkludera fasta traditioner, menar Monika Lyander.

- Har man tur så kanske man till och med får möjlighet att testa saker man inte har fått göra tidigare, säger Pia Lyander.

- Dagarna innan fastställer vi en meny tillsammans och dukar iordning borden. Det är många som smyger in kvällen innan för att kontrollera vilken bordsgranne de hamnar bredvid och andra detaljer, säger Monika Lyander.

Årets festligheter började med en kräftsoppa till förrätt. Vid sidan av kräftorna serverades västerbottenpaj och räkor till huvudrätt och exotiska frukter till efterrätt.

- Det var många som var slitna dagen efter och det hör ju till, säger Monika Lyander.

# data[].attributes.attachment_link.title
Snapsvisor och kräfthattar när äldreboendet hade kräftskiva

# data[].attributes.attachment_link.description
Publicerad På Kyrkbyns äldreboende i Sköndal anordnas regelbundet aktiviteter för de boende. En av de mer uppskattade är den årliga kräftskivan, som Aftonbladet tidigare rapporterat om. - Det blev mycket sång och snaps, precis som det ska vara, säger Monica Lyander, aktivitetscoach på äldreboendet Kyrkbyn.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Demenssjukdom eller ålderdom är inget hinder. På Harakärrsgården i Åkarp ska man leva ända in i kaklet - så resonerar aktivitetssamordnaren Caroline Malmberg och tar med de gamla på semester.

- Man ska leva livet - hela livet. Det mottot har jag, säger Caroline Malmberg.

En gång om året åker boende på Harakärrsgårdens demensboende i Åkarp på semester. Det är 45-åriga aktivitetssamordnaren Caroline Malmberg som ordnar så att även de dementa och gamla, eller "hyresgästerna" som hon hellre vill kalla dem, får semester.

- Man ska leva som vanligt även om man bor här. Så mycket det bara går, säger Caroline Malmberg.

I år gick färden till Snogeholms friluftsområde. Där inkvarterades de äldre i stugor. Man fiskade i sjön, åkte eka, promenerade i skogen, grillade och slappade i solstolar.

- De sitter med benen upp i vädret - med en kall öl i handen och stråhattar - precis som man gör när man har semester, säger Caroline.

Rädsla för brutna ben

Många skulle säkert tycka att det är vådligt att ta med dementa och gamla ut i skogen eller på sjön. Men det avskräcker inte Caroline.

- Tänk om de bryter benen kanske någon resonerar. Men jag tänker inte så. Man kan bryta ett ben hemma på gården här också.

I år fick totalt 23 demenssjuka och äldre uppleva lite semesterkänsla i Snogeholm. Alla efter egen förmåga.

- En del sov över i en eller flera dagar medan andra kom över dagen, säger Caroline Malmgren.

Men även om det inte är semester så försöker Caroline Malmgren se till att "hyresgästerna" trivs.

När Svenska Hjältar är på besök så är det danskafé i krogen. Krogen är demensboendets matsal som Caroline och hennes kollegor pyntar lite extra för att skapa stämning.

Siw Malmkvists "Flickor bak i bilen" strömmar ut från högtalaren på hög volym.

Caroline och kollegorna lyckas få upp de flesta på dansgolvet. Även de som nästan har glömt hur roligt det är - de minns när Caroline fattar deras händer och tar första danssteget.

En dam med ett vackert halssmycke tvekar.

- Du tyckte det var så roligt förra veckan när vi dansade, insisterar Caroline.

Det minns inte damen. Men Caroline ger inte upp. De samtalar en stund sedan bjuder Caroline upp på nytt. Då går det bra.

Väl på dansgolvet ler damen med hela ansiktet och sjunger med i texten.

81-årige Alf Evert Hansson sitter vid ett bord pustar ut lite efter en dans. Han konstaterar att det är väldigt trevligt på Harakärrsgården.

- Det finns bara ett fel. Här finns inget att klaga på, säger Alf Evert Hansson.

Fixar sportbar och massage

Danskafeét avslutas med allsång och flera par dansar. Carolines kollega Sanja Beres-Panic fattar en rullstolsburens mans hand och sittdansar med honom. Det är Sune Sandbring som en gång i tiden spelade med fotbollslaget Malmö FF. När Edward Perssons låt " En liden hvid kanin " spelas upp sjunger Sune med och tar i från tårna.

- Det här jobbet ger så mycket tillbaka. När man ser glädjen i deras ögon orkar man jobba ännu lite till, säger Caroline.

Hon menar att det är mycket tack vare enhetscheferna, Eva Wörlén och Cecilia Mårdklint, som det har blivit livat på Harakärrsgården. För fyra år sedan inrättade de en tjänst som aktivitetssamordnare och det föll på Carolines lott. Då jobbade Caroline som undersköterska.

Nu finns det alla möjliga typer av aktiviteter på boendet.

För de som inte orkar dansa är det sittdans, bingo eller massage. En gång i månaden är det sportbar.

En annan höjdpunkt är damernas egna träff på Damklubben. Då sätter sig ett antal damer i ett rum med Caroline för "tjejsnack" och för den som vill bjuds det på ett glas sherry. Den aktiviteten är så populär att några män har försökt klä ut sig till kvinnor för att få vara med.

- Så knackar de på dörren och vill in. Men vi känner ju i igen dem, säger Caroline och ler.

För att väga upp det finns det planer på en herrklubb också. Caroline har pratat med en av de manlig undersköterskorna om det.

- Det får ju vara en man som håller i det. Så jag hoppas på honom.

Ville dansa ända in i döden

Inledningsvis upplevde hon att övrig personal på avdelningarna tyckte det var lite mycket aktiviteter och rörigt. Nu har det blivit en rutin. Dessutom behöver inte all personal följa med de som går på aktiviteter - utan kan ägna extra uppmärksamhet åt de som blir kvar.

Men det mest positiva är att "hyresgästerna" blir mer harmoniska, förklarar Caroline.

- När det har varit mycket fart och fläkt här på krogen så händer det att de ser fram emot när det är dags att gå tillbaka till avdelningen. Det blir en skön känsla istället för att de kan känna sig tvungna att vara på avdelningen.

Responsen från anhöriga är övervägande positiv, berättar Caroline.

Hon minns speciellt en kommentar från en äldre mans familj. Mannen älskade att dansa och ville gärna vara med på danskafeét - trots sviktande hälsa. Hans anhöriga insisterade då de förstod hur viktigt det var för honom.

- De sa att min far ska dansa hur dålig han än är. För han älskar det. Han ska dansa - om det så är det sista han gör.
Följ Svenska Hjältar på Facebook Varje år skriver vi om hundratals vardagshjältar som visat prov på mod, civilkurage och medmänsklighet. Av dessa utser Nominera din hjälte här nedan! vår jury sju hjältar som prisas på Svenska Hjältar-galan i december på Aftonbladet.se och i TV3.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.title
Caroline tog med de äldre på semester: Fick stråhattar och öl

# data[].attributes.attachment_link.description
Demenssjukdom eller ålderdom är inget hinder. På Harakärrsgården i Åkarp ska man leva ända in i kaklet - så resonerar aktivitetssamordnaren Caroline Malmberg och tar med de gamla på semester. - Man ska leva livet - hela livet. Det mottot har jag, säger Caroline Malmberg.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Nu kräver undersköterskor över hela landet stopp för fler besparingar i äldreomsorgen.

Tusentals namnunderskrifter lämnas i morgon över till regeringen.

- Det går inte att spara mer, det får vara nog nu, säger Marie Wiberg, grundare av Undersköterskeupproret.

Det är undersköterskorna och Kommunals arbetsplatsombud Marie Wiberg och Jenny Klingstam på Hälleborgs äldreboende i Västerås som ligger bakom upproret.

Allt började när de hörde rapporteringen om statsbudgeten i våras och diskussionen om besparingar på äldreomsorgen.

- Vi kände, nej, nu får det vara nog! Det går inte att spara mer. Vi måste få bättre arbetsvillkor och få bort de delade turerna. Man måste satsa på äldreomsorgen, satsa på ökad bemanning och sådana saker, säger Marie Wiberg, som menar att dagens situation påverkar både personal och äldre negativt.

Inget enkelt jobb

Kollegornas initiativ har spridit sig över landet och i morgon klockan 10 hålls manifestationer i Stockholm, Tingsryd, Jönköping, Skurup, Borlänge och Tranås.

Först ska dock initiativtagarna lämna över en namninsamling som just nu omfattar drygt 14 000 namn, till socialminister Lena Hallengren (S).

- Vi hoppas att hon ska ta till sig det här och tar upp det med andra partier och försöker göra någon gemensam plan för hur äldreomsorgen ska få mer pengar och hur man kan gå till väga för att ge vårt yrke högre status, säger Marie Wiberg.

Hon menar att det finns en stor okunskap kring vad undersköterskorna i äldreomsorgen egentligen gör och vänder sig starkt emot beskrivningen att det skulle vara frågan om ett "enkelt jobb".

- I debatten pratar man om enkla jobb. Men det här är inget enkelt jobb. Att ta hand om demenssjuka är bland det svåraste man kan göra.

Enligt Marie Wiberg och hennes kollegor är det dags att politikerna tar ansvar för äldreomsorgen. De vill både se bättre arbetsvillkor och fler anställda.

- De måste ta det här på allvar. Om de inte gör det kommer det snart inte vara någon som vill jobba kvar.

Kräver omsorgslyft

Tobias Baudin, Kommunals förbundsordförande, stöttar personalupproret.

- Det är väldigt bra, det är något som vi välkomnar. Vi vet att vi behöver anställa över 10 000 undersköterskor varje år. Då måste man dels höja lönerna men också förbättra villkoren så att fler ska vilja jobba som undersköterska och att fler som jobbar i dag ska stanna i yrket. Ungefär hälften av de som jobbar i dag funderar på att sluta inom några år, säger han.

Han menar att krisen är en följd av att det satsats för lite på äldreomsorgen i många år.

- Det är därför som från Kommunals sida nu kräver ett äldreomsorgslyft. Undersköterskeupproret har visat att man många gånger går på knäna i den svenska äldreomsorgen. Det kan vi aldrig acceptera. Vi kräver fler anställda och bättre användning av bemanningen.
* Vill du ha politiknyheter direkt i ditt flöde? Klicka här och gilla Aftonbladet Samhälle på Facebook!

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.description
Nu kräver undersköterskor över hela landet stopp för fler besparingar i äldreomsorgen. Tusentals namnunderskrifter lämnas i morgon över till regeringen. - Det går inte att spara mer, det får vara nog nu, säger Marie Wiberg, grundare av Undersköterskeupproret. Det är undersköterskorna och Kommunals arbetsplatsombud Marie Wiberg och Jenny Klingstam på Hälleborgs äldreboende i Västerås som ligger bakom upproret.

# data[].attributes.headline
Nyanlända unga killar vill jobba i vården

# data[].attributes.subject
Nyanlända unga killar vill jobba i vården

# data[].attributes.attachment_link.title
Nysvenska unga män gör entré inom omsorgen

# data[].attributes.attachment_link.description
OMSORG Många av männen var ensamkommande barn i den stora flykting- vågen 2015 och åren däromkring. Nu har de lärt sig svenska, studerar och vill ut på arbetsmarknaden. - Det bästa sättet att lära sig språket är att jobba med människor...

# data[].attributes.headline
Utflykt till havet. Birger, 97, får känna på vattnet för första gången på 35 år.

# data[].attributes.subject
Utflykt till havet. Birger, 97, får känna på vattnet för första gången på 35 år.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
När de äldre på korttidsboendet fick åka på strandutflykt uppskattade de det så mycket att de inte ville åka hem. Birger, 97 var extra glad - han fick känna på havsvattnet för första gången på 35 år.

- Man blir tårögd när man tänker på det.

Undersköterskorna Helena Persson och Cornelia Carmen ville göra något speciellt i sommar för de äldre rullstolsburna på korttidsavdelningen på Ljungberga äldreboende i Ljungby.

Helena fick en idé att de skulle ta med de äldre på en utflykt, något hon tidigare berättat för Smålandsposten. Men hon ville inte göra som alla andra som tar med dem på museum, utan tänkte att de skulle få åka till havet. Något som blev möjligt genom Kampradstiftelsen som betalade för resan.

"De ville inte åka hem från stranden"

Den 24 juli bar det av mot handikappsbadet i Halmstad med fyra från boendet.

- Vi hade ju bokat resan tre veckor innan så vi hade ingen aning om hur vädret skulle bli men det var kanon, berättar Helena Persson0,.

De äldre började dagen med att äta baguetter på stranden och njuta av utsikten.

- Det var så uppskattat, de ville inte åka hem.

Birger kände på vattnet för första gången på 35 år

Medan de andra gottade sig i solen kunde Birger, 97 år, gå ut med rullatorn på bryggan och känna på vattnet.

- Han var helt lyrisk. Han berättade att han inte känt på havsvattnet på 35 år.

Kollegorna är glada över att strandutflykten blev så lyckad och funderar på fler utflykter i framtiden.

"Blir tårögd när jag tänker på det"

- Tänk att en sådan liten grej kan göra så mycket för en människa, att man kan få dem att känna den lyckan, det är obetalbart för mig. Man blir tårögd när man tänker på det.

Kostnaden för resan gick inte på många tusenlappar men hade varit omöjlig att göra utan att få hjälp från stiftelsen.

- Då hade de fått betala det själva, och det går ju inte.
Cecilias insamling räddade midsommar på äldreboendet Ponnyn Martin bjuder på gos på äldreboendet Varje år skriver vi om hundratals vardagshjältar som visat prov på mod, civilkurage och medmänsklighet. Av dessa utser Nominera din hjälte här nedan! vår jury sju hjältar som prisas på Svenska Hjältar-galan i december på Aftonbladet.se och i TV3.
5 fina initiativ för landets äldre 00:45

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.title
Här får Birger, 97, känna på havsvattnet - för första gången på 35 år

# data[].attributes.attachment_link.description
När de äldre på korttidsboendet fick åka på strandutflykt uppskattade de det så mycket att de inte ville åka hem. Birger, 97 var extra glad - han fick känna på havsvattnet för första gången på 35 år. - Man blir tårögd när man tänker på det.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
I fjol satt Gudrun Kullgren Nilsson från Säffle hemma vid sin dator och lyssnade på radio.

Då hörde hon ett radioinslag om hundar - och hur det är förbjudet att lämna dem ensamma i mer än tre timmar om dagen.

Då reagerade hon kraftigt.

- Då reste jag mig upp och ropade helt för mig själv: "Men människan då? Hur länge får den vara ensam?", säger Gudrun och fortsätter:

- Det är ingen som bryr sig om det. Människan får vara ensam hur länge som helst, men en hund får minsann inte vara det i mer än tre timmar.

Gudrun har en kontaktperson som besöker henne två timmar i veckan. Hon bestämde sig för att ansöka om tre timmar i stället för två - men fick avslag, som Säffle-Tidningen först skrev om.

- När jag tog det vidare till Förvaltningsdomstolen ansåg de att två timmar var rimligt för att man skulle få en "skälig levnadsnivå", jag blev full i skratt, säger hon.

Känner sig ensam

Gudrun berättar att hon kan känna sig ensam ibland. Men när hon gör det sätter hon sig vid sin dator som hon har haft i flera år.

- Där kan jag få kontakt med den yttre världen och prata med människor. Det är en skillnad mot att träffa människor på riktigt, men det hjälper, säger hon.
Vad brukar du göra på din dator?
- Jag brukar mejla och skriva. Jag har en väninna som jag mejlar med och några tidigare kolleger som jag fortfarande har kontakt med. Jag mejlar med dem varje dag.

Ju äldre Gudrun har blivit desto jobbigare har ensamheten blivit.

- När man är så gammal som jag är så försvinner många bekanta och det blir man väldigt ensam av, säger hon.

Succé på Facebook

Insändaren har fått 20 000 delningar på Facebook enligt Säffle-Tidningen. I insändaren skriver Gudrun bland annat:

" Ack om jag varit en hund. Då hade jag inte behövt vara ensam mer än tre timmar om dagen ".

Insändaren har blivit en viral på Facebook. Hon berättar att flera personer hört av sig till henne.

- Bara den här veckan har fyra personer hört av sig till mig. Det är helt sjukt, jag trodde aldrig att det skulle bli så stort, säger hon och fortsätter:

- De tackar för min insändare och låter mig veta att jag inte är ensam, de vill att jag ska veta att de är mina vänner.

# data[].attributes.attachment_link.title
Gudruns ord om ensamheten berör tusentals: "Men människan då?"

# data[].attributes.attachment_link.description
I fjol skrev Gudrun Kullgren Nilsson, 92, en insändare om ensamhet. Detta sedan hon fått veta att hundar inte får lämnas ensamma i längre än några få timmar i sträck. "Men människan då?", skrek Gudrun. Nu har hennes insändare blivit viral på Facebook. - Jag har fått så många nya vänner efter det, säger hon.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Eshaq Hassani bor i Älghult och går på vård- och omsorgsprogrammet på Uppvidinge gymnasiet. Han arbetar extra inom hemtjänsten och har fått sommarjobb på vårdcentralen i Åseda.

- Efter min praktik sa min chef att jag kunde söka sommarjobb hos dem. Jag blev mycket glad och förvånad när jag fick jobbet, säger han.

Han upplever att det har varit relativt enkelt att få ett arbete och har varit självförsörjande i nästan ett år.

Allt fler sysselsatta

I Uppvidinge kommun har andelen nyanlända sysselsatta i antingen studier eller i arbete gått upp från 19 till 46 procent mellan perioden 2015-2018.

Enligt statistik från Arbetsförmedlingen så ökar andelen sysselsatta nyanlända snabbt, med några få undantag. I genomsnitt har sysselsättningsgraden ökat från 20 till 36 procent och från 30 till 38 procent i Kronoberg respektive Kalmar län.

- Tillväxten har varit god i Uppvidinge kommun och många företag har velat testa och plocka in nyanlända i sina verksamheter, säger Henrik Le Cleach, chef på arbetsmarknadsenheten.

Arbetsmarknadsåtgärd bakom ökningen

En förklaring till den sysselsättningsökning som Arbetsförmedlingen presenterar är arbetsmarknadsåtgärder som extratjänster.

Extratjänster är en arbetsmarknadsåtgärd så att nyanlända får möjlighet att praktisera på en arbetsplats. Förhoppningen är att det ska leda till ett riktigt jobb så småningom.

I Uppvidinge kommun hade 50 nyanlända blivit sysselsatta 2018 och 40 av dessa tack vare extratjänster.

- Extratjänster är en viktig åtgärd så att nyanlända får chansen att komma ut på olika arbetsplatser, säger Henrik Le Cleach.

"Omöjlig" demografisk ekvation

År 2028 kommer andelen 80 år och äldre att öka med 48 procent samtidigt som andelen i arbetsför ålder ökar med bara fem procent, enligt SCB.

Det blir viktigt att de utrikesfödda kommer i arbete om man ska bibehålla välfärden, skriver Arbetsförmedlingen i sin rapport "En halv miljon nya jobb behövs till 2030".

Eshaq Hassani vill hjälpa till och ser fram emot att sommarjobba på vårdcentralen.

- Jag kommera att vara bättre förberedd nu och göra mitt bästa, säger han.

# data[].attributes.attachment_link.title
Nyanlända viktig resurs inom bristyrken - Eshaq satsade på vården

# data[].attributes.attachment_link.description
Eshaq från Afghanistan kom till Sverige 2015 som ensamkommande och är i dag självförsörjande. Utrikesfödda studerar eller kommer ut i arbete i mycket snabbare takt nu än förut, visar en sammanställning från Arbetsförmedlingen. Något som är viktigt inom många bristyrken.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Grät av lycka när hon fick se vårblommorna

Frivilliga tar med äldre på cykelturer för att de ska få komma ut i friska luften och bryta vardagstristessen.

- Det är deras rättighet att få känna vinden i håret, och det är vår skyldighet att ge dem det, säger Kate Ohlsson, ordförande för "Cykla utan ålder Sverige".

När Kate Ohlsson blev arbetslös i början av 2016 läste hon om Föreningen "Cykla utan ålder Sverige", ett initiativ där frivilliga tar med äldre på cykelturer med en så kallad Christianacykel. Hon anmälde sig och blev redan efter första turen helt såld på konceptet, något 24Blekinge var först att rapportera om.

- Man kommer ut på äldreboenden och trots att man ser att de har det bra så flyter deras vardag ihop. De behöver något att se fram emot som bryter vardagen och det är just det vi gör, säger Kate Ohlsson som nu är ordförande för organisationen.

"Speciellt att få komma ut i friska luften"

En gång i veckan kommer frivilliga från organisationen till olika äldreboende för att ta med de äldre ut på en cykeltur. Är det kallt ute bäddas de ner med varma filtar och täcken. Kate Ohlson berättar att de brukar komma tillbaka med rosiga kinder, ivriga att berätta för andra på boendet vad de har sett ute i parken eller på stranden under sina turer.

- Alla har rätt att få känna vinden i håret. Det är inte samma sak om man sätter sin mamma i en bil. Det är något speciellt med att komma ut på det sättet. Att höra fåglarna kvittra, känna doften av blommorna. Det är en rättighet och det är en skyldighet att ge det till våra äldre.

Grät av lycka när hon fick se tulpanerna

Kate Ohlson minns särskilt en cykeltur med en äldre dam. Hon såg att det rann från damens ögon och stannade för att hjälpa henne att torka lite.

- Men det var ju glädjetårar. Hon började gråta när hon såg vårblommorna. Hon sa att hon hade läst om de fantastiska tulpanerna i tidningen men trodde aldrig att hon skulle få se dem i verkligheten. Hon fortsätter:

- Då tänkte jag: Du är ju med och betalar skatt, klart att du ska få se blommorna i verkligheten.

Kate Ohlsson menar att dessa cykelturer betyder otroligt mycket för de äldre.

"Beroende av att se deras glädje"

- När vi är ute och cyklar så stannar folk och pratar, vinkar och ler. Sätter du samma person i en rullstol är det ingen som stannar. De har varit med och byggt upp samhället och de vill ju också komma ut och se hur stan växer.

Projektet startades av Kalle Albjär 2012 och finns i dag i 13 kommuner i Sverige. Kate Ohlsson berättar att det har varit svårt att nå ut till folk som vill engagera sig och bli det som de kallar för cykelpilot. Hon uppmanar folk att gå med:

- Man blir beroende av att få se deras glädje och lycka. Vi behöver fler eldsjälar.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.title
Tar med äldre på cykeltur: "Alla har rätt att känna vinden i håret"

# data[].attributes.attachment_link.description
Frivilliga tar med äldre på cykelturer för att de ska få komma ut i friska luften och bryta vardagstristessen. - Det är deras rättighet att få känna vinden i håret, och det är vår skyldighet att ge dem det, säger Kate Ohlsson, ordförande för "Cykla utan ålder Sverige".

# data[].attributes.headline
Vårdhunden Primus sprider glädje och lugn på demensboende

# data[].attributes.subject
Vårdhunden Primus sprider glädje och lugn på demensboende

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
TYRESÖ. Att klä på sig går snabbare och talet flyter bättre.

Allt tack vare vårdhunden Primus som jobbar på ett demensboende i Tyresö.

Men framförallt sprider han glädje.

- Jag har sett att det piggar upp bara att få känna på pälsen. Det ger liv och rörelse, säger gruppchefen och hundföraren Lynn Lindqvist.

Åttaåriga labradoodlen Primus är en certifierad vårdhund som jobbar på demensboendet Villa Basilika i Tyresö.

Han är stor. Så pass stor att han tar upp nästan hela soffan där han lagt sig till ro. Han lyfter huvudet och låter sig klias under hakan innan han helt sonika vilar huvudet i Thords hand. Thord Falk, 86, har själv haft hund största delen av sitt liv och uppskattar att få umgås med Primus på boendet.

- För mig är det fantastiskt att ha honom här. Jag tycker om djur. De andra gör det också. Det är härligt att få klappa dem.

- Det var faktiskt Primus som hittade mig. Han kom in i mitt rum och efter ett tag hoppade han upp i sängen och lade sig bredvid mig. Han kan somna vid mig, då är han trygg.

Olika hundar har olika påverkan

Förutom Primus finns det tre personalhundar på boendet, varav en är under utbildning till att bli vårdhund.

- Hundarna har olika betydelse. En kan ge energi och skratt medan Primus ofta är lugnande, han får dem att slappna av, säger gruppchefen Lynn Lindqvist.

Primus jobbar måndag till fredag. På förmiddagarna går han med aktivitetsansvariga Moa Engström. Han är med när de boende ska klä på sig och äta frukost och under olika aktiviteter som promenader eller filmvisning.

- Han hjälper till i vardagssituationer som ibland kan vara problematiska. När Primus kommer in kan en påklädning ta fem-tio minuter istället för en timme, säger Moa.

"De tar fram minnen"

På eftermiddagen är det speciell hundtid där Primus hälsar på alla, skakar tass och gosar. Han jobbar också en del med sorgearbete, om någon förlorat sin partner eller vän lägger han extra tid hos den som behöver. Han är även med vid livets slutskede.

Flera studier har visat att hundar och andra djur kan ha positiva effekter på den psykiska hälsan. Framförallt verkar de lugnande och kan minska oro och stress hos vårdtagare. Moa ser ännu fler fördelar:

- Till exempel med de som har svårt med talet, de kan prata i fullständiga meningar när de börjar gulla med djuren. De plockar också fram minnen, att de kan säga " jag hade hund när jag var liten", " vi hade katter ". Då letar man i minnet vilket är väldigt bra.

När man kelar med hundar eller andra djur frisätts oxytocin och serotonin - kroppens egna måbra-hormoner som gör oss lugna och glada. Även hundarna har de här hormonerna och mår bra av att kela. Den effekten märker Lynn av som kallar Primus för "en knähund på 38 kilo".

- Han trivs i sitt jobb. Hans arbete är att göra en människas liv bättre en dag i taget. Och han gör det med bravur, säger Lynn.
Följ Svenska Hjältar på Facebook

En labradoodle är en blandning mellan labrador retriver och pudel. De fäller inte särskilt mycket hår och är någorlunda allergivänliga. Hundrasen är smart, social och passar som familjehund.

5 fina initiativ för landets äldre 00:45
Varje år skriver vi om hundratals vardagshjältar som visat prov på mod, civilkurage och medmänsklighet. Av dessa utser Nominera din hjälte här nedan! vår jury sju hjältar som prisas på Svenska Hjältar-galan i december på Aftonbladet.se och i TV3.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.title
Vårdhunden Primus sprider glädje och lugn hos äldre på demensboende

# data[].attributes.attachment_link.description
TYRESÖ. Att klä på sig går snabbare och talet flyter bättre. Allt tack vare vårdhunden Primus som jobbar på ett demensboende i Tyresö. Men framförallt sprider han glädje. - Jag har sett att det piggar upp bara att få känna på pälsen. Det ger liv och rörelse, säger gruppchefen och hundföraren Lynn Lindqvist.

# data[].attributes.headline
Nio viktigaste faktorerna för att slippa demens

# data[].attributes.subject
Nio viktigaste faktorerna för att slippa demens

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Internationella forskare har gjort en omfattande analys om vad som orsakar demens. Nio riskfaktorer framhålls som särskilt viktiga för att undvika att drabbas av sjukdomen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Forskare: Nio riskfaktorer att undvika för att slippa drabbas av demens - DN.SE

# data[].attributes.attachment_link.description
Internationella forskare har gjort en omfattande analys om vad som orsakar demens. Nio riskfaktorer framhålls som särskilt viktiga för att undvika att drabbas av sjukdomen.

# data[].attributes.headline
En gammal, bekant miljö höjer livskvaliteten

# data[].attributes.subject
En gammal, bekant miljö höjer livskvaliteten

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
De senaste åren har ett slags terapiträdgårdar anlagts i anslutning till äldreboenden i Sverige, bland annat vid Sabbatsbergs sjukhus i Stockholm. De är tänkta att stimulera sinnen genom syn-, hörsel- och doftupplevelser.

En så långtgående metod med yttre stimulans som beskrivs i DN:s reportage från tyska Dresden finns däremot inte i Sverige, såvitt demensforskaren Miia Kivipelto känner till.

- Nej, men generellt anpassar man miljön mer även i Sverige, säger Kivipelto, som är professor vid sektionen för klinisk geriatrik vid Karolinska institutet.

- Man vet exempelvis vilka färger som kan verka stimulerande. En annan sak är musik. Människor från andra länder går ofta tillbaka till den musik de lyssnade på när de var yngre, och också det språk de använde.

- Man kan tänka sig att även anpassa olika slags firanden, som jul, och ta hänsyn till vad man brukade läsa. Sådant gör vården mer och mer, säger Miia Kivipelto.

Läs mer: Äldreboendet där Östtyskland återuppstått - som demensterapi

Miia Kivipelto är professor vid Karolinska institutet. Foto: Erik Cronberg / KI

Med den så kallade reminiscensmetoden (reminiscens betyder hågkomst) används "igångsättare" som foton eller föremål för att underlätta kommunikation. Metoden kan vara ett sätt att ge en person med demens ökad självkänsla och känsla av trygghet, enligt Svenskt demenscentrum.

Det är väl känt att många äldre vill ha kvar sina gamla möbler, bilder från barndomen och andra bekanta ting när de flyttar till någon form av omsorgsboende. Det kan vara till fördel för personer med alzheimers sjukdom som förlorat närminnet.

Läs mer: Forskare: Nio viktigaste faktorerna för att slippa demens

Huruvida ett återskapande av miljön från yngre år rent av kan bidra till att förbättra de kognitiva funktionerna, förmågan att förstå omvärlden, är dock oklart, enligt Kivipelto.

- Jag tror inte man forskat på just det. Men allmänt är miljön i boendet betydelsefull. Kanske har man inte fokuserat tillräckligt på detta. Det kommer mer och mer, tror jag.

- För vissa individer kan det nog fungera. Det beror på i vilket stadium man befinner sig. De med mildare alzheimer kan vara med lite mer, de kan hålla koll på vilken dag det är och orientera sig. När det gått längre tappar man den här förmågan.
Blir de boende mer aktiva av att ha saker de känner igen omkring sig?
- Generellt är både sociala, mentala och fysiska aktiviteter bra för hjärnan. De kan även förhindra en försämring, och det är viktigt för de här personerna. Livskvalitet och funktionsnivå är viktiga när man nått den stadiet.

- En person med demens som blir aktiverad och kan vara med får en bättre livskvalitet. Man kan också bli lugnare när man inte bara är passiv, säger Miia Kivipelto.

Här hittar du fler artiklar om demens

# data[].attributes.attachment_link.title
Dementas livskvalitet kan höjas med gammal bekant miljö - DN.SE

# data[].attributes.attachment_link.description
De senaste åren har ett slags terapiträdgårdar anlagts i anslutning till äldreboenden i Sverige, bland annat vid Sabbatsbergs sjukhus i Stockholm. De är tänkta att stimulera sinnen genom syn-, hörsel- och doftupplevelser. En så långtgående metod med yttre stimulans som beskrivs i DN:s reportage från tyska Dresden finns däremot inte i Sverige, såvitt demensforskaren Miia Kivipelto känner till.